51 



a noKziBSTH vedle noKUBam ; ocnobíitii a ochíibuth vedle ochiibath atd. ; 

 cf. ctoiíith a cTawTH, rus. JiáCKOBi a čes. láskav, doubrava a pol. 

 da^browa atd. 



Neméně podivné je též, že by od některých kořenův na ic při- 

 cházel jen první anebo jen druhý stupeň, a ne oba („ov i av") dle 

 obdoby. Tak na př. od koř. bu (bii) máme jen EnBHTH atp. a nikoli 

 také *boviti atp., proti skr. „bhávati (3. sg. präs.), ábhavat (3. sg. 

 pf.), bhavrrbhö, würz, bhu (sein)," kde je též „bhävas (das sein, 

 natur), bhäv = bhäu, zu würz, bhu (sein)" (Schleich. Comp. 27.) 

 Zvláště pak je na pováženou, že to „ov", jež je prý první stupeň 

 hlásky w, dále se stupňuje, nejen v „au", nýbrž i v „trn" ! t. j. to o, 

 jež je sesláblá hláska kmenová (někdy i a), se stupňuje zcela oby- 

 čejně v xi, nAOBfi < iiambath (navigare cf. iiiuith), kob£ <^ iclibath (cf. 

 kuth, kyvadlo ap.), t|>ob& <^ CTfniBaTH (cf. Tptmi), ciiobä <( ociit,ibath, 



30B* (Č. ZVU =: Z"BVU) < Ha3XIBaTH, (HBift < pX3pllBSTII, (cf. pilTH), jako 



ein* <( cxinztTH (cf. coi(th), #lm;r <( injvLiMATii, tlkä <( aotxikíith , cf. 

 jtshBift <^ np'i;íKiiB t ATH (mandere) , kjibbä <^ ii(>okí\hbatk (pertundere) atd., 

 jako KAhifm <( npoKAHHKTH, rci>,p-> <^ osmi^th atd. 



„Pokratuač", jež se uvádí (Hlásk. 145.) vedle „krov od kryji, 

 koř. krü", u Linde (a ovšem ani jinde) není, neb od kryč je pouze 

 iterativ pokrywač; ale vedle kroič (krojiti) a krajač (krájeti) tam 

 i jinde ovšem přichází zakrawac (zakrajovati, rus. 3aKpáHBaTL), przy- 

 krawac (přikrajovati, rus. npHKpáHBaTL, zuschneiden), przekrawac 

 (překrajovati durchschneiden, Smith. 122.) atd. jakož i vedle napoic 

 (napojiti), napajaé (napájeti) přichází napawac (rus. HanáiBaTL, čes. 

 *napojovati m. *napajovati). Že aw v zakrawac, napawac atp. není 

 stupňované w, je patrno, jakož i to, že slabika tva v týchž atp. slo- 

 vích je iterativní známka =ja, po souhláskách a, a tedy v zde jen 

 retní přídech. Slova : skrawek (skrojek), okrawek (okrojek), zakrawek 

 (zákrojek), krawacz („nóž, którym szewcy zwykli krajač skór§"), kra- 

 walnica („deska, na któréj szewc przykrawa"), kraw§dž (kraj, hrana), 

 krawiec (luž. kravc, krejčí, „co szaty lub suknie robi, t. j. przykrawa 

 i zszywa," cf. slvn. krajavec), dokazují snad, že zakrawac, napawac 

 ap. není staženo, jak by se zdálo, (cf. Mikl. Gr. II. 469.) z tvarův, 

 podobných čes. ruským (zakrajovati, 3aKpáHBaTt), jako stač, čes. státi 

 = ctorth = ct«wth, bac si§, čes. báti se tzz rorthcä, stawač, Čes. 

 stávati, rus. CTáHBaTL, obawiač sie, čes. obávati se, rus. nooáHBaTtca 

 aj. cf. obawa aj. 



Trvací slovesa (II. 2.)*): kob«, iikobä, cäobä, chobä, t|>ob*, atp. 



*) Viz mou rozpravu: O novém roztřídění sloves slovanských. 



4* 



