52 



nemají u stupňované v ov, nýbrž jsou odvozena od jmen: ko-bi, 



nHO-Bl, CZIO-BO, OCIIO-B», OTpO-Bl atp., jakO 30BÄ, ptBÄ, peBfi, nJtBS. 



skhbs, íKbB«, kälbä atp. od jmen 3iBt (rus. 30BT>, cf. stsl. 30Boi\t» cantor), 

 po-Bií, i pi-Bt, rus. pe-Bi, (čes. řev), nAL Ba, skh-bí, "ase-B-L, rus. KJiě-Bl 

 atd. K těmto tvarům presentním náleží infinitiv: uokíith, ''imobíith 

 (cf. čes. plovati), *caobi;th (cf. slvn. slovéti), *ciiobkth (cf. čes. slvn. 

 snovati), *Tf>oßaTH (slvn. srb. OTpOBani), 3lkíith p-LBam, "peBiTH (cf. rus. 

 peBBTB, čes. řváti), *skhb*th (cf. srb. slvn. živéti), jklbíith, kíilbsith atp., 

 místo něhož se obyčejně bére infinitiv * hostii (cf. čes. pol. kuč), 



HíOlfTII, CBO\TH, CIIOlfTH, TpOlfTH, IISUTH, ÍKHTH, "kKIOTH (cf. pol. kluč), 



njiioTH (cf. pol. pluč čes. plíti), *gkioth (cf. pol. bluc, čes. blíti) atd.; 

 ale ten infinitiv náleží zas k presentním tvarům původních sloves 

 (I. 1.)*): KOififlí, naovisi, caoifi* (cf. slvn. slujem, čes. sluju), cuoytm, 

 Tpoifis, *naíHi (cf. čes. pleju, slvn. plejem), *mnm, (cf. čes. žiju, pol. 

 žyje), siioifiíft, KiiioiiTi, naioia atd. 



Tvary s hvězdičkou sice nejsou doloženy (v Mikl. lex.), ale 

 obdoba jich nutně požaduje a v jednotlivých nářečích slov. skutečně 

 přicházejí; a) kob«: kobüth jako m\m: ö KoifTH (pol. kuč), cf. Tpoyi%: 

 TpovTH, c caoifiift (čes. sluju, slvn. slujem): choi(th, ciio^is: ciio^th ap. ; 

 b) naoyift: nnoifTH jako íi;\ob,?>: naoBam (čes. plovati), cf. kob%: kobkth, 

 KShB%: KAhBaTH atd.; c) podmětná caoss: ^chobith (slvn. slovéti) 

 aasHEx: °skhb*th (srb. slvn. živéti) jako rus. peßy; peBÍTB, čes. řvu: 

 řváti, cf. Abp-ETH = fthpam, »hpíTH = aihpam atp. ; d) též TpoyTHTH : 

 ipoifTH jako kovthth : ° ko^th (pol. kuč), cf. srb. ciyTHTH (ominari) : 

 caoyTH, rus. KjieBeTáTB : KJieBáTt, kojotétb ; eojiótb, mojiotétb : mojiótb 

 atp. České kovu: kovám a plovu: plovám, jako sypu: sypám, dřímu: 

 dřímám atp. 



V ruštině jsou ty poměry jednodušší: trvací slovesa (II. 2.) 

 HJiHBý, dHBý, SEHBý mají presentní kmen rozšířený souhláskou v proti 

 infinitivu: míitb, cjihtb, 3chtb, jako CTáHy, o^Hy, npocTHHy mají 

 presentní kmen rozšířený souhláskou n proti infinitivu CTaTB, oäItb, 

 npocTŘTB; cf. iterativa (VI. 2.): cnjiHBáTB, npocJHBáTB, HaaiHBáTB 

 jako BCTaBáTB, ojriBáTB, npocTHBáTB atp.; a trvací slovesa (I. 2.): 

 kvé), cyló, KJIB3IÓ, njrfoió, a;ylb mají zas presentní kmen skrácený 

 a stažený proti infinitivu: KOBáTL, coBáTB, KJieBáTB, aceBáTB, jako 

 Toprýio : ToproBáTB, bokb) : BoeBáTB ; cf. iterativa (VIL 2.) : CKÓBHBaTt, 

 HacÓBiiBaTB, pacoéBHBaTB, BHiuiěBHBaTB, nepeaieBHBaTB, jako BHTopró- 

 BHBaTB, 3aBoěBHBaTB atp. 



Slovesa: gímokstii (lit. bliuvóti), * kihobath (cf. slvn. kljuvati), 

 nnioBiiTH. coyKtiiH i coyrth), hoko^brth atp. presens eaioBatm, covbsrí 



