95 



římsko-katolických, zvláště pak tehdejšího děkana smečanského, po^ 

 věstného to Ctibora Kotvy z Freisfeldu,*) a užitím při tom všelikých 

 obmyslů a násilných prostředků. „Neboť odňal prý svým akatolickým 

 obyvatelům munciífajským právo svobodného kšaftování, zastavil jim 

 provozování jich živností a řemesel, odebral jim staré výsady od pře- 

 dešlých králů a vrchností jim propůjčené, stíhal, týral a násilně vy- 

 povídal z města a panství svého všechny ty, kdož nechtěli přistoupiti 

 k víře katolické, a vůbec činil a spůsoboval svým evangelickým pod- 

 daným všeliká možná protivenství a neustal prý v tomto svém „ne- 

 křesťanském" a nelidském jednání, až všickni sousedé nadepsaného 

 města Munciffaje své dosavadní víry evangelické zřejmě a slavně se 

 zřekli, kněžím katolickým se vyzpovídali, svátost oltářní pod jednou 

 způsobou přijali a takto do lůna samospasitedlné církve římsko- 

 katolické se navrátili a horlivými papeženci se stali." 



Pokud tyto a k nim podobné tužby a nářky na p, Jaroslava 

 Bořitu z Martinic času svého se strany evangelické pronášené, jsou 

 asi podstatné čili nic, to nechceme a nemůžeme tuto platně rozsu- 

 zovati a rozhodovati. Nicméně přinášíme zde u veřejnost obšírný 

 a věrný výtah z listu a obdarování, kteréž týž p. Jaroslav z Martinic 

 po úplně provedené reformaci v nadepsaném městě Munciffaji oby- 

 vatelům jeho na zámku svém Smečně, v neděli den obřezání P. Krista 

 t. j. prvního dne m. ledna nového léta 1612 učinil a vydati nařídil; 

 a to proto, že list a obdarování toto, pokud toho pomníme, až do- 

 saváde nepřišly v širší veřejnost, ačkoliv jsou ke karakteristice pana 

 Jaroslava Smečanského i k historii doby tehdejší pomůckou nemálo 

 důležitou a alespoň tudíž povšimnutí hodnou, že z nich jednak zřejmě, 

 jednak — jak říkáme — alespoň mezi řádky vyrozuměti můžeme, 

 pokud tužby a obviňování na pana Smečanského od strany evange- 

 lické času svého pronášená, byla asi veskrz lichá, aneb pokud alespoň 

 poněkud ku pravdě se podobala? 



V listu a obdarování nadepsaném p. Jaroslav Bořita z Martinic — 

 času toho pán na Smečně, Okoři a Malikovicích, J. M. C. Rudolfa II. 

 císaře římského radda a komorník, též J. M. Matyáše II. uherského 

 a českého krále radda, dvoru J. M, C. maršálek a místodržící v král. 

 českém — známo činí takto: 



*) O Ctiborovi Kotvoví viz J. Jirečka Eukověť I. str. 399. 



