98 



faje osedlým i neosedlým obojího pohlaví tuto zvláštní milost, že jim 

 všecka odúmrtí, kteráž po nich, obyvatelích munciffajských, až do- 

 saváde na vrchnost smečanskou připadla, od sebe a všech svých bu- 

 doucích odpouští a daruje a toho práva odúmrtního se odříká a 

 jim plnou moc dává, aby oni, nyní i budoucně své jmění a statky 

 všeliké, movité i nemovité, svobodně dáti a odkázati mohli, komu by 

 se jim kolivěk vidělo, buďto z krevních dolů i nahoru stupujících, 

 anebo pobočným a příbuzným nebo i jiným, však toliko v m. Mun- 

 ciffaji nebo ve vesnicích na panství smečanském usedlým a k nábo- 

 ženství katolickému se přiznávajícím. Taktéž jim Munciffajským po- 

 voluje, aby mohli sobě zdělati poručníky statku i nezletilých dětí 

 svých, z lidí, kteří by na panství smečanském usedli a náboženství 

 katolického byli. — Nad to když by který obyvatel m. Munciffaje 

 pohlaví mužského i ženského bez pořádného kšaftu a pořízení smrtí 

 ze světa sešel a potomků dolů stupujících po sobě nezanechal, aby 

 po něm nápad všeho statku jeho šel na přátely nahoru vstupující 

 a kdyby těch nebylo, na přátely poboční i také na příbuzné, jako 

 manžela, manželku, tchána, tchýni, švakra, švakrovu, otčima a pa- 

 storka, avšak vše to lidi katolické a na panství smečanském přebý- 

 vající. Kdyby pak některý zemřelý obyvatel m. Munciffaje ani kšaftu 

 pořádného ani katolických přátel a příbuzných po sobě nezůstavil, 

 tut aby takový statek nezřízený na tři díly se rozdělil a jeden jeho 

 díl k zadusí a kostelu smečanskému, druhý díl k seminarium a špi- 

 tálu smečanskému a třetí obci munciffajské připadnul. 



Naposledy k přímluvě své manželky paní Marie Euzebie z Štern- 

 berků p. Jaroslav Srn. obyvatelům m. Munciffaje zdarma odpustil 

 všechny ženné roboty, kteréž tamní osedlí obyvatelé v počtu 64 dní 

 a podruzi jednoho dne každého roku zdarma vykonávati povinni byli 

 a až dosaváde vykonávali, tak aby oni Munciffajští napotom toliko ty 

 roboty, kteréž posíláním do vesnic pro jiné dělníky obmeškávati 

 se nemohou a spěšně napořád konati se musí, vykonávali totiž : velké 

 štěpnice smečanské vyklízeti, seno a otavu tam hrabati, v zahradách 

 smečanských zelí vysazovati a okopávati, konopě trhati a namáčeti, 

 led do zámecké lednice sekati a dovážeti, chmel v chmelnici tamní 

 česati, v lesích blízkých k potřebě domácí latrové dříví i otepky do 

 štosu skládati, zajíce a lišky do tenat honiti a při stavení a oprávkách 

 i jiných pracích obecních pomáhati, kdykoliv se jim to poručí. 



Taktéž mají Munciffajští k záduší nebo kostelu a děkanství sme- 

 čanskému i k špitálu tamnímu vedle a spolu s jinými vesnickými 

 lidmi poddanými, k témuž kostelu a děkanství příslušejícími všecko 



