101 



nápotoin i chtěj nechtěj, také setrvali ; nebylo jim ovšem snášeti a pod- 

 nikati nesnází, útrap a soužení, s jakými se po bitvě bělohorské po- 

 tkávaly obce a města česká a moravská, kteráž — stojíce před tím 

 k víře evangelické — teprv později prostředkem pověstné protirefor- 

 mace do lůna církve katolické prostředky násilnými byly vedeny a na- 

 vráceny. — Za to však bylo městu Munciffaji i celému okolí ve vzešlých 

 později bězích válečných — při vpádu do Čech lidu saského a zvláště 

 švédského — v plné míře zakoušeti všelikých strastí a neřestí, jimiž 

 vlasť naše času toho byla navštívena a zpustošena, ano takřka na 

 rub obrácena. — Jmenovitě bylo m. Munciffaj r. 1639 nepřátelským 

 lidem švédským splundrováno a až do gruntu vypáleno, při čemž 

 mimo jiné ztráty utrpělo i tu, že všeliké jeho privilegie, nadání a pa- 

 mátky písemné, na tamním radním domě chované a uložené na zmar 

 přišly. — Když pak bouře válečné konečně se utišily a země česká 

 k jakémus řádu zase navrácena byla, a se také vynašlo, že šťastnou 

 náhodou alespoň jeden starý, avšak hodnověrný přepis privilegií nade- 

 psaných se zachoval, obrátili se purkmistr a konšelé m. Munciffaje 

 k tehdejší vrchnosti své panu Jiřímu Adamovi Bořitovi z Martinic, 

 s prosbou za obnovení svých privilegií v přepisu onom obsažených- 

 Prosbě této vyhověl pak pan Jiří Adam z Martinic a prostředkem 

 dvoř. kanceláře české vyžádal toho při J. M. Cis. Ferdinandovi III., 

 že císař ten — prohlížeje k platným službám, kteréž p. Jiří Adam 

 z Martinic i předkové jeho domu císařskému činili, i k tomu, že oni, 

 Munciffaj ští, k své vrchnosti vždy věrně a poslušně se zachovali a ve 

 víře katolické stále horlivě setrvali; — majestátem, daným ve Vídni 

 dne 2. m. máje 1. 1650, nadepsané privilegie krále Vladislava II. 

 a cis. Rudolfa II. ve všem znění a ve všech kusech potvrdil, obnovil 

 a v předešlou podstatu vyzdvihl. — Jak se však p. Jiří Adam z Mar- 

 tinic a nástupcové jeho, hledíc k listu a obdarování p. Jaroslavem 

 z Martinic jim Munciffajským dne 1. ledna 1. 1612 vydanému, k těmto 

 svým poddaným zachovali; jakož i o tom, jakého účinku a trvání měl 

 nadepsaný, p. Jaroslavem z Martinic založený seminář, nemáme širší 

 vědomosti, a dalo by se snad nějakých, k tomu se vztahujících zpráv 

 vyhledati v bohatém rodinném archivu smečanském? 



