124 



pozorována byla. K těmto dvěma plemenům druží se nyní ještě třetí c) 

 nigrescens Fr., jehož lodyhy jsou bucř jedno- neb dvouúborné, 

 listy zelenavé vezpod řidčeji hvězdovitými chloupky porostlé, úbory 

 větší, porostlé dosti hustě delšími černavými žláznatými chlupy. 



Plemeno to, jež dříve již v sousedním Slezsku Pruském pozoro- 

 váno bylo, nalezl jsem v okolí Hradce Králové na několika místech 

 v hojnosti, zvláště na vlhkých lukách a mezích pod Novým Hradcem, 

 kolem Březhradu a Sosten. Ačkoliv tato rostlina na vlhčích místech 

 sobě libuje, bývá sem tam přece též pospolu s typickou formou H. 

 pilosella, jež místům takovým spíše se vyhýbá, tu pak lze obě formy, 

 přihlédneme-li blíže, dle výše uvedených znaků dosti snadno rozezná ti 



Zda plemeno to jako H. stoloniflorum, s nímž v okolí kralo- 

 hradeckém pospolu roste, toliko v severovýchodní části Čech jest roz- 

 šířeno, třeba ještě zjistiti, než zdá se pravděpodobnějším, že i jinde 

 v Čechách ještě nalezeno bude, poněvadž rozšířeno jest i jinde 

 v zemích, v nichž východní H. stoloniflorum schází. 



Hieracium stoloniflorum jest omezeným rozšířením svým 

 v Čechách, podobně zajímavo jako Galium aristatum L. a Melam- 

 pyrum fallax Čel., kteréžto obě pamětihodné rostliny též v lesích 

 kolem Hradce Králové rozšířeny jsou. Ačkoli v severovýchodní části 

 cech na dosti četných, v Prodromu dra. L. Čelakovského uvedených, 

 stanoviskách se vyskytuje, byla tato rostlina dosud toliko v typické 

 odrůdě a) genuinum pozorována a sbírána.*) K této druží se nyní 

 ještě druhá forma b) minus seu tenellum Üch. (microcephalum 

 Čel.?), jež od povodní a) genuinum nejvíce nápadně malými úbory 

 svými se liší, úbory její bývají totiž o l / 2 — 2 / 3 menší nežli u a). 



Tato maloúborná odrůda H. stoloniflorum roste, jak se zdá, toliko 

 na sušších půdách lučních, vyhýbajíc se nápadně vlhčím, na nichž 

 forma a) opět sobě libuje. 



V sousedním Slezsku byla tato rostlina toliko na suchých lukách 

 pozorována, na nichž místy ani velkoúborná odrůda se nevyskytovala. 

 Poněvadž na jiných místech však obě formy pospolu rostou, ač všady 

 z pravidla jedna nad druhou převládá, nelze tvrditi, že by rozdílný 

 habitus a nestejná velikost jejich výhradně rozdílnou povahou půdy 

 podmíněna byla, možno však, že maloúborná odrůda kdysi na suchých 



*) Dva v Thielově herbáři uložené maloúborné exempláře H. stoloniflorum 

 pocházejí dle náhledu dra, Čelakovského spíše ze Slezska než z Cech, (viz 

 Prodromu Květeny České str. 189) lišíce se od podobných hradeckých exem- 

 plářů nejen větší robustností svou, nébrž i hustší narezavělou huniuou, již 

 zvláště ua šlahounech dobře pozorovati lze. 



