168 



takový statek jakožto odúmrt. Jan z Jenšteiua když se stal arci- 

 biskupem Pražským (1379), zastihl, na statcích arcibiskupských také 

 takový obyčej, že statky poddaných, bez dětí zemřelých, obracovány 

 bývaly ku komoře arcibiskupské. Tomuto však arcibiskupovi takové 

 braní odúmrtí se protivilo jakožto věc nespravedlivá; pročež se svo- 

 lením kapituly Pražské vydal nařízení svým úředníkům, aby na 

 statcích arcibiskupských selské odúmrti brány nebyly, nýbrž aby pod- 

 daným arcibiskupovým bylo dovoleno činiti pořízení o svých statcích 

 za živa nebo při smrti, a když by který zemřel bez dětí a bez po- 

 slední vůle, aby jeho majetek připadl příbuzným jeho.*) 



V kapitule Pražské jeden člen odporoval arcibiskupovým úmy- 

 slům ; byl to Vojtěch Rankův, Adalbertus Ranconis de Ericinio, mistr 

 theologie a svobodných umění učení Pařížského, toho času schola- 

 stikus Pražský. Vojtěch Rankův odůvodnil svoje mínění, že vrchnosti 

 mohou bráti selské odúmrti, také psaným traktátem, jejž vydal zá- 

 roveň s jinými dvěma traktáty, a sice o očistci a o svátku Navštívení 

 Panny Marie, jenž tehdáž byl v Čechách od arcibiskupa nově nařízen. 

 Souhrn těchto tří traktátů, vesměs polemických proti arcibiskupovi 

 Janovi z Jenšteina, nazývá se Apologia Adalberti Ranconis.**) 



Arcibiskup nezůstal scholastikovi Vojtěchovi odpověď dlužen, 

 i napsal proti němu traktáty o všech třech sporných kusech, totiž 

 o očistci, o svátku Navštívení P. M. i o odúmrtech.***) Také gene- 



*) Toto nařízení, avšak bez datum, tištěno jest v Hoflerových Geschichtschreiber 

 der Husitischen Bewegung II. str. 48. — O záležitosti selských odúmrtí 

 psal Palacký již r. 1830, ale to pojednání vyšlo teprva 1874 v Gedenkblätter 

 str. 93. Dále Vocel v Pojednáních kr. č. Společnosti nauk 1861 : O staro- 

 českém dědickém právu str. 49. Nové příspěvky k objasnění toho právního 

 obyčeje najdou se od Kalouska v Pam. arch. X. str. 358, a od Tadry 

 v Časopise čes. Musea 1879 str. 564. 

 **) Výtahy z Vojtěchovy Apologie uveřejnil prof. Loserth v Archiv für österr. 

 Geschichte 57. Bd. str. 248 — 264. — O životopis Vojtěchův poprvé pokusil 

 se dr. H. Jireček v Časopise čes. Musea 1872 str. 133. Potom Loserth se- 

 stavil zprávy o životě Vojtěchově při publikaci své již dotčené, a brzo je 

 sám doplnil v Mittheilungen des Vereins für Geschichte der Deutschen in 

 Böhmen 1879 str. 198; úsudky jeho o záležitosti odúmrtí jsou však jednak 

 předčasné, jednak předpojaté. Nejúplnější a velmi svědomitý životopis 

 podal Tadra v Čas. čes. M. 1879, 537, s dodavky tamže 1880, 361 a 558; 

 pobyt Vojtěchův v Paříži však dosud jest potřeben objasnění. 

 ***) Loserth v Arch. f. österr. Geschichte 57, str. 265—274 nveřejnil výtahy 

 z traktatův arcibiskupových o očistci a o svátku Mariánském dle rukopisu 

 Vratislavského; traktát arcibiskupův o odúmrtech nenachází se v rukopise 

 Vratislavském ani v rukopisech Pražských, jež byly Loserthovi na snadě. 



