171 



vznikl již před tím, snad v první polovici r. 1386, kdež král Václav 

 zdržoval se na Křivoklátě ve měsíci lednu a zase v červnu. Privi- 

 legium poddaným arcibiskupovým o odúmrtech bylo vydáno nejspíš 

 v druhé polovici r. 1386. 



Toto určení času potvrzuje se údajem, že arcibiskup obdržel 

 Apologii Vojtěchovu téměř dvě léta po vzniku těch různic, tak že je 

 zatím pokládal již za uspalé. Arcibiskup několikrát se zmiňuje, že 

 Vojtěchovi odpovídá hned a na rychlo, teda v krátkosti po obdržení 

 jeho Apologie.*) Ze přítomného pak traktátu arcibiskupova najisto 

 vysvítá, že byl psán mezi 2. dubnem 1388, kdy M. Vojtěch testa- 

 mentem zřídil nadání pro české študenty v učení Pařížském a Ox- 

 fordském **), a mezi 15. srpnem 1388, kdy Vojtěch Rankův zemřel ; 

 nebot arcibiskup ve přítomném traktáte (§ 17. a 27.) vytýká jemu, 

 že vynutil na nějaké vdově 70 kop, které odkázal na zřízení beneficia 

 v universitě Pařížské, čímž sotva může se rozuměti něco jiného nežli 

 ono studentské stipendium. Krom toho arcibiskup opětovně mluví 

 o M. Vojtěchovi jakožto o člověku již věkem sešlém, jenž každo- 

 denně očekává smrti své.***) Polemika arcibiskupova proti Vojtěchu 

 Rankovu byla tedy psána asi uprostřed léta 1388, a počátek těch 

 sporův, jakožto o dvě léta starší, připadá teda do r. 1386, jak jsme 

 vyšetřili taká již jiným způsobem. 



Traktat Kunšův ze Třebovle proti M. Vojtěchovi o odúmrtech 

 byl vydán nikoli před traktátem arcibiskupovým, nýbrž o něco po- 

 zději; neboť arcibiskup praví v čase budoucím, že vikář Vojtěchovi 



348. To srovnává se zcela s výčitkou Vojtěchovou, jenž odporoval tomu 

 svátku výslovně jen proto, že arcibiskup nařídil jej na synodě o své újmě, 

 nemaje k tomu předchozího papežského svolení ani přivolení kapituly 

 Pražské, Arch. f. österr. Gesch. 57, 252—255. — V též synodě Pražské, 

 o jejíž datum se jedná, nařízeno slaviti posvěcení kostela Pražského na den 

 sv. Remigia, t. j. 1 října; takové nařízení bylo sice také již dáno na synodě 

 r. 1377, ale že 1. října 1385 nový choř kostela Svatovítského byl posvěcen, 

 hodilo se roku následujícího, aby to nařízení bylo obnoveno. Také v naší 

 synodě kardinál Pileus byl vyhlášen za kacíře, poněvadž přestoupil ke 

 vzdoropapeži; že r. 138C z této příčiny byly rozbroje některé v Cechách, 

 vědomo jest i z jiných pramenů; viz Tomkův Dějepis Pražský III. 335. 

 *) Archiv f. österr. Gesch. 57, str. 265, 274. 



**) M. Vojtěch odkázal knihy své klášteru Břevuovskému dne 4. března 1388, 

 list na to tištěn v Arch. f. österr. Gesch. 57, 275. Testament o ostatním 

 majetku jeho, daný dne 2. dubna 1388, čte se v Mittheilungen des Vereins 

 f. Gesch. d. Deutschen in Böhmen 1879, str. 210. 



***) Viz přítomný traktát §. 19 a 27 ; pene decrepite tue senectutis grandevitas, 

 Arch. f. österr. Gesch. 57, 265. 



