275 



se může vychlípiti (Fig. 2.). Laloky zažívací roury jsou tupé, spoře 

 rozvětvené, větve střevní na zad spojují se v jednu. Brvy na povrchu 

 těla jsou velmi malé, tyčinky v parenchymu tělním nejvíce po obou 

 stranách uložené vynikají svou velikostí nad podobné elementy všech 

 známých mi druhů. Jsou jasné, vřeténkovité, oblé, světlo málo 

 lámající. 



Velmi snadno, pro průsvitnost těla, lze sledovati soustavu ner- 

 vovou. Skládá se ze dvou symetrických zauzlin, slabou komissurou 

 v středu spojených. Celkový tvar však mění se velmi dle pohybů, 

 protažení a stahování se těla. Fig. 1. g, Fig. 2. a 3. naznačují asi 

 všeobecné tvary zauzliny mozkové. Obé poloviny mozkové vybíhají 

 v před i v zad ve větve nervové. Zadní jsou velmi dlouhé, sahající 

 daleko za větve zažívací roury a pokud jsem mohl je na celém průběhu 

 sledovati, nesouvisejí nikterak komissurami příčnými, aniž vysílají 

 větví postranních. Větve nervové vybíhající ku přídě těla, jsou kratší 

 a velmi četné, rozbíhajíce se paprskovitě k oběma cípům předního 

 těla až k epidermis. Celkový tvar mozkový a i poněkud rozdělení 

 zmíněných větví nervových lze sledovati snadno, avšak pro parenchym 

 tělní nelze nabýti jakéhosi názoru o histologické struktuře nervové 

 soustavy. 



Exkreční apparát u Anocelis coeca, jemuž nejbedlivější pozor- 

 nost jsem věnoval, jevil se v stejném vývoji u všech 9 pozoro- 

 vaných exemplářů a až na nepatrné odchylky, jež níže zvláště vytknu, 

 vyznačuje se následujícími poměry: 



Bezpečně sledoval jsem vodní roury ve veškeré přídě těla až za 

 druhý pár laloků střevních (Fig. 4.) ; v ostatním těle na zad, ač jest 

 toto zrovna tak průsvitné jako přída, neznamenal jsem ani stopy ja- 

 kýchsi kanálkův exkrečních. 



Na obr. 4., který jest kreslen dle přírody, při zvětšení Zeiss 

 oc. 2 obj. E, shledávám následující části exkrečního apparátu: 



1. Pár hlavních podélných kanálků (cž), jež táhnou se podél 

 větví nervových od přídy těla na zad, kdež tvoříce četné záhyby 

 a kličky, obracejí se před počátkem zažívací roury zase ku předu (c), 

 stávají se poněkud širšími až konečně naduřují v konečný, kulovitý 

 vak (6), a malým, jasným otvůrkem v pokožce na hřbetní straně, ne- 

 daleko před zažívací rourou na venek ústí (a). 



Tyto 2 hlavní kanály, vinoucí se nedaleko v právo a v levo 

 od střední podélné čáry tělní, jsou u menších, a tudíž mladších 

 exemplářů úplně oddělené t. j. nesouvisejí předním obloukem spolu. 

 Větve těchto kanálků na vyobr. 1., jak vidno, jsou zcela od sebe 



18* 



