299 



Es wäre diesem nach auch nicht ungerechtfertigt, die bisher in 

 den böhmischen Carbonschichten bekannten Psaronius-Arten je nach 

 ihrer erkannten Oberflächen- oder Rindenbeschaffenheit als Arten von 

 Megaphytum und Caulopteris zu behandeln. 



40. 



Mikuláše písaře Znojemského píseň o porážce Čechův 



u Bejdova. 



< Sepsal Frt. Mareš a předložil prof. J. Goll dne HO. října 1882. 



O nemalé porážce Čechů u Bejdova (Waidhofen) n. D. dne 

 14. října 1431 zachovalo se nám dosti hojně zpráv: tak píše o ní 

 zejména na straně rakouské: Jak. Reichwein, písař Albrechta V. vé- 

 vody Rakouského, (Link, Annales Austro. -Clara Vallenses 2, 104 vyd. 

 Melchior.); Jan Staindel, kněz Pasovský, (Oefele, Rer. Boic. script. 

 1, 533); dvě kroniky medlické, tištěné u Peze 1, 164 a 256, krátká 

 německá kronika Vídenská od r. 1402 — 1463 (Pez 2, 550) a Tomáš 

 Ebendorfer (Pez 2, 853); — na straně pak české Bartošek (Dobner, 

 Mon. 1, 170) a Staří letopisové čeští p. 80 (chybně k roku 1430). 

 Zprávy tyto, co se jich hodnověrnosti a rozdílných údajů dotyce, 

 mezi sebou porovnal a odvážil Kurz, Albrecht II. 2, 179 — 182 a nej- 

 nověji mnohem kritičtěji V. V. Tomek ve svém Dějepise Prahy 4, 501. 

 K těmto pramenům o předdotčené porážce připojuji já píseň písaře 

 Znojemského Mikuláše, která, třeba že naše historické vědomosti 

 jenom nepatrně rozmnožuje a velmi strannická jest, přec již způsobem 

 svého vypravování (psána jsouc veršem elegickým) a původcem svým 

 zasluhuje, aby se jí mezi dějepisci doby husitské patřičné místo vy- 

 kázalo. Bohužel, že se nám nepoštěstilo, dobrati se bližších zpráv 

 o písaři Mikuláši, vyjma, co z jeho vlastních skládání vybrati se dá; 

 mámef za to, soudíce podle jeho historického spisování, že on jakožto 

 muž nevšedního vzdělání i v dějinách politických musil míti nemalého 

 účastenství. Z toho pak jde na jevo, že Mikuláš byl rodilý Cech, 

 horlivý však stoupenec vévody rakouského Albrechta, tehda též mar- 

 kraběte moravského, a rozhodný nepřítel hnutí husitského, a tudíž 

 i přívrženců jeho, Poláků. Bylť tedy i časem a jako písař Znojemský 

 i místem srážce u Bejdova dosti blízkým. Své verše psal, jak se 

 domýšlím, hned brzy po události samé, aspoň dříve než vévoda 



