322 



a nevole rozličné trpěti musili, tak že jest div byl, že bůh v náhle 

 nepohřížil té Prahy za živa do propasti země. Neb i skrze to ně- 

 kteří z těch vytištěných k zaufalství a k zlým věcem přišli: někdo 

 pro nedostatek a chudobu, kteráž naň z toho přišla, utrativ s cizími 

 ženami což měl, byl jinde pohostinu a dal se v domnění zlých věcí; 

 a potom byl jat i umořen v vězení v Praze skrze přílišné trápení na 

 mukách; a potom pustili o něm hlas posměšný, že jest se sám oběsil, 

 jsa po mučení vsazen do vazby kozel řečené, v kteréž sám sebau 

 nemohl vládnauti, a naň nic shledáno nebylo žádného hodného za- 

 vinění. 



Někdo podle vůle a rozkázání královského vsel do svého domu 

 v Praze a hned vzat byl do vězení a tam umořen. Někomu žena jeho, 

 zmrhavši se cizoložstvem, utratila a pobrala statek muži svému a preč 

 se vybrala po své zlé žádosti. Někteří utrativše statky přinuceni 

 byli pomoci od lidí žádati. Někomu pak žena jeho doma jsaucí za- 

 pomněla se na věrnost manželskau pro nezdrželivost svau. Někteří 

 také muži jich, jsauce vzdáleni od svých žen, též pro nezdrželivost 

 po žádosti tělesné šli. Někdo smyslem se pominul z přílišné tesk- 

 nosti a starosti. Někteří opět příliš zastaravše se, života sobě ukrátili 

 a z světa dříve času sešli. Některé pak jich manželky pokušení jmí- 

 valy od zlých lidí a zvláště od lotrovského vtipu kněžského, kteříž 

 ponaukali a napomínali jich, aby se s mužmi svými rozvedly a statek 

 jim poberauce k nim se s tím přibraly. 



A tak jiní jinač rozličné protivenství veliká i škodu znamenitau 

 skrze to nesli na statku, na těle i na duši; z nauze jsauce přinu- 

 ceni k marným věcem tělu i také duši nebezpečným, jsauce přinuceni 

 mdlobau tělesnau proti svému svědomí z božího dopuštění, od kte- 

 rýchž jsau se prve vždycky téměř vzdalovali. Kdo jest pak takových 

 věcí zlých jim byl příčina, bůh, saudce spravedlivý, mstitel jest tako- 

 vých všech věcí; budiž jemu čest a chvála ze všeho. 



Kapitola druhá. 



Věděno býti má, ač prve dosti obšírně o tom jest dotýkáno, 

 však neškodí ještě toho opáčiti pro příčinu lepšího tomu srozumění, 

 že ve všech těch nesnázech pražských grunt a základ jest tento: že 

 zlost jedněch proti druhým a nelibost k tomu ke všemu zlému je 

 pozdvihla, a k čemuž prve přístupu slušného právem ani saudem 

 k sobě neměli, potom tu tajnau zlost tím obyčejem již popsaným 

 proti sobě vylívali, zmocnivše se jedni druhých pod přikrytím víry 



