325 



sv. Jiljí mocí při posvícení zvyklém a tam knězi sobě své nakvasy 

 uvodili a slavnost posvícenskau vedli zpíváním kostelním a žádný 

 jim nesměl odepříti, proto že se s rathauzem srovnali a knězi té 

 fary musili se tomu dívati ; a také zpráva byla, že by konšelé kšafty 

 falšovali atd.: však i to mohlo rozumným opatřením od správcův časně 

 bez takových povykův napraveno býti, ale rozpustili uzdu všetečností 

 mnohých a tudy tu bauřku obmyslili. 



Potom po roce, když král do Prahy do svého dvoru králov- 

 ského z cesty přijel a k němu přimísili se byli v zlém domnění od 

 Pražanův pro jich nevěrné spiknutí a z města byli ušli pro nebez- 

 pečenství života, o nichž tuším na zej tří obec zvěděvše, že jsau 

 v svých domích, nový jakýs cval a povyk učinili a po nich se až ke 

 dvoru královskému honili zbrojně, a král toho se byl se vším dvorem 

 svým zděsil a od té chvíle on ani jeho potom náměstkové, králové 

 čeští, žádný do dnešního dne dvoru svého tu nejmívali, ale na hrad 

 pražský jej převedli. A tehdáž před tím pohnutím to bylo nastalo, 

 že jedni druhé u krále sočili potutedlně z nepřízně a z nenávisti pro 

 svá zalíbení a oněch zkázu, žalujíce na ně falešně a k nesnázem veli- 

 kým, k vydávání v ruce katům, k vypovídání ven z města i k jiným 

 obtížnostem je připravovali, jakož se to stalo Janovi Sosnovcovi, Ja- 

 novi Žížovi, Šerlinkovi, Martinovi od půl kola, Lukšovi z Železné ulice 

 a jiným měštanům pražským znamenitým i některým farářům, že jsau 

 bývali u krále sočeni a tejně obžalováni bez viny, od konšelův tehdáž 

 přítomných i od jich tovaryšův, nemohauce k nim přístupu slušného 

 míti k zjevným žalobám, ač by co zavinili ; to jsau již lstivě, aukladně 

 a nevěrně činili, prodávajíce je jako na mastné krámy, neb se byli 

 příliš bezpečili a důvěřili nějaké zvláštní milosti královské nejisté 

 a nestálé, někteří pro naději auřadův a jiní pro jiné pochlebenství 

 a tudy nadepsané měštauy s kněžími ke všemu zlému přivedli, kte- 

 řížto z takového sočení vězením trápeni, katem zmučeni a naposledy 

 vypovídáni za tři léta byli, nesmějíce do statkův svých se navrátiti, 

 až do té bauřky potom vzniklé. A naposledy šlechetného muže, 

 kněze Michala řečeného, kazatele slavného v vězení na zámku Karl- 

 šteinu k umoření přivedli. Ti pak konšelé velmi pilní toho byli 

 tehdáž, aby vůli králově ve všem dosti Činili i obec k témuž držali. 

 Jakož pak král pro dobrý řád a opatření chudých obecních měštanův 

 rozličné přikázání jim činil, zvláště aby obec opatrovali v tom, aby 

 v řemeslích a v živnostech svých jedni k druhým spravedlivě se 

 chovali, totiž v ceně chleba, piva, masa i jiných věcí pod uvarová- 

 ním hněvu a nemilosti jeho. Takové rozkázání královské bylo spra- 



