328 



Kapitola třetí. 



V předmluvě napřed jsem pověděl, že v těch ve všech nesnázech 

 nynějších vymienuji obec pražskau a toliko čtyři osoby hlavnější v to 

 pojímám, jichžto jména, ač sem prve nezatajil, však nyní poněvadž 

 k břehu mám aumysl brzo se připlaviti a práci začatau dokonati 

 a zavříti, není neslušné, abych netoliko podruhé ale i po třetí a tak 

 dále to, což jest podstatnějšího a nejvyšší paměti hodnějšího, ob- 

 novil i opáčil k připomínání jich k budaucím časům. A jsau tito: 

 mistr Jan Pasek, Ziga řezník Waníčkůw, Jan Karban konvář a Tomáš 

 Zachlubil kovář, tak řečení, z kněžstva také mistr Havel Cahera, v ty 

 časy administrátor, mistr Matěj Corambus, kněz Jakub, farář od sv. Ště- 

 pána, původ zahubení krve nevinné Mikuláše a Kláry, a jiní podle toho 

 někteří s ukrutnými kly bobrovými tehdáž také přítomni byli, kteříž 

 sobě všickni toho tance pomáhali, jichžto všech tuto nejmenují, protože 

 jsau byt svůj často jako svině z pastvy na pastvu proměňovali a z města 

 Prahy na fary se vybrali a jiní na jich místa vstupovali, jako titulem 

 kněz Jan Noznička, farář tehdáž u sv. Havla a potom v Týně, kněz 

 Jan z N., farář u sv. Jiljí a potom v Berauně s jinými, k tomu lidi 

 napomínajíce, aby krve své ucedili těch časův, ke cti a chvále boží 

 což nejhoršího obracujíce. Tot jsau ti nejvyšší světští i duchovní pů- 

 vodové a jako nějací rotmajstři, kteříž jsau jiné po sobě nižší své 

 táhli ke všemu zlému, přílišného pokrytství v tom užívajíce. Ale co 

 můž' býti nadto pravějšího, že jakož člověku dobrému a šlechetnému 

 jest proti jeho svědomí vnitřnímu zle učiniti, tak také člověku zlost- 

 nému a zlé krve plnému jest též proti jeho svědomí dobře učiniti 

 i mysliti. Avšak nechť povím nejprv o světských, že jest nebylo na 

 tom dosti, že jsau svá udidla doma v Praze rozpustili, ale nadto 

 pozdvihali jiných cizích, kudyž mohli ve všech okolních městech 

 královských, aby jim téhož pomáhali a tak že summa summarum té 

 vší vzteklosti a povykův jich byla podle onoho povědění, že tak chci 

 míti a tak rozkazuji, budiž mi za vejmluvu má svá vůle! A to potom 

 ozdobně mordem a pikharstvím přifermižovali, tak že se mnohým zdálo 

 lidem, že u nich v Praze jest všecko zlatem, co se jest blyštělo. Neb 

 toho byli svého ličidla pečetí městskau potvrzovali a u těch vypo- 

 věděných, že všecko smrduté bylo, i ten nejušlechtilejší balsam 

 v smrdutá lejna se jim obrátil, dotud až potom ten jich pražský 

 fermiž pomalu počal mizeti a faleš pod sebau čím dále víc a víc 

 ukazovati i odkrývati. I považiž toho bedlivě, co jest z dvojího 

 zlého snesitedlnějšího, zdali to, když na cestách lidé majíce péči 



