332 



byli rozpisovali a kteréhož nikdá pravého ani oni ani tito neučinili, 

 že sau měli všickni starci, mladí i děti té noci zmordováni býti. 

 Pohlediž, k čemu sau čest a chválu boží, byla-li jest tu, obracovali 

 premujíce svau nejzřetedlnější lež vědomě úmyslem zlým beze vší 

 vážnosti a studu. A ty a takové processí trvaly pořád za 4 léta, potom 

 jim zmizely, jakož o tom psáno v čtvrtých knihách v XXX. kapitole. 



O těch toliko všudy mluvím, kteříž jsau v hrsti své pokoj i ne- 

 pokoj, svornost i nesvornost měli, jiné po sobě vedauce a bezděky 

 táhnauce. I kterakž tehda nemělo o nich to i jiné pravé svědectví 

 býti vydáno, poněvadž sau takoví byli kněžstvo a po nich i světští. 

 Považiž tehda toho kdo chce, jestli slušné jich takovau zlost a nepravost 

 zamlčeti, neb takoví všickni jsau mordéři duší svých i lidských byli, 

 byť se pak premovali čím by chtěli, chlubíce se klíči sv. Petra, kterých 

 s těmi povahami neměli. O výborní pastýřové ovcí a učitelé, jenž 

 lidé aužitky a ovotce červivé a jedovaté od vás berau z vašeho učení 

 a příkladův! A vidauce lidé obecní na vás takové skutky, velebí 

 boha, kterýž v nebesích jest, různicemi, sváry, nenávistí, zlostí i všeli- 

 jakau nepravostí, tak jako by nikdá bůh nad vámi i nad nimi toho 

 mstíti neměl. Tot jsau ti aužitkové z semena vašeho, kteréž ste jim 

 v srdce jich všili. Neslušelo by se jistě synóm otce Noe a hanbě 

 jeho případné ani náměstkem jeho posmívati, kdyby ti náměstkové 

 byli tak jako on spravedliví. A tak k tomu zase se navrátím, že 

 v těch nesnázech pražských, kdež se koli pokoj a láska počali v kterém 

 kautě ukazovati, že oni po farách mnohokrát jako hromem bili a takový 

 pokoj trhali a rozsápali, aby vždy místa neměl v žádném kautě; usta- 

 vičně k rozbroji, k krve vylití i k jinému zlému lidi ponaukali a pod- 

 palovali. 



A jest-li se který v tom někdy obmeškal, tehdy Havel Cahera 

 (byl-li jest člověk) nutil a napomínal všech přísně z auřadu svého, 

 aby nikoli od toho nepřestávali, ale aby jako ránu sečnau, kteráž by 

 se hojiti počala, různo roztrhali, nedadauce hlavy dobrému pozdvih- 

 nauti po vše časy. Anobrž často říkával na kázání pobízeje k bauř- 

 kám lidí, nechtí-li sami obecní a měšťané, aby aspoň kratečníci vinařští 

 sebau hejbali a mstili křivdy skutečné. 



Item léta MDXXVIII blíže k času památky sv. Vácslava, když 

 král při odjezdu svém z Čech poručil byl některým pánům zname- 

 nitým, aby se vložili a přátelsky smluvili s Pražany vejpověděnými, 

 tehdy nazejtří ráno titulem kněz Jan, Noznička řečený, někdy nožíř 

 v ty časy farář u sv. Havla, následujíce šlápějí správce svého nade- 



