335 



zieh zemích vědomo, budau potvrzovati, podle své důvodnější nežli 

 prvních hodnověrnosti. Jakož se pak k tomu podobně již nyní času 

 tohoto trefilo naleznauti na dvé spis latinský, v místě tu, kdež jest 

 studnice k vedení mravům a k cnostem mudrlantským nejvyšší, ač ne- 

 velmi obšírný, ale mnohé lidi jako jed litý pronikavý [sic] potvrzující 

 zjevně lži, pochlebenství licoměrného proti pravdě. Avšak ten člověk, 

 kterémuž mistr Tomáš Vlašimský Kobyla, jiní Jádro říkali,*) jenž ten 

 spis udělal, učiv se v logice a sedaje pod strakau, toho se byl ještě 

 v ní nedočetl, kterak by se měl přitom zachovati; měl jest jistě če- 

 kati konce, aby jistau pravdu mohl sepsati, neb počátek mnohokrát 

 bez konce lidi zklamává. K tomuto také hotová jest náchylnost, že 

 Pražané budau chtíti pravdu zuřivostí svau, mocí, silau, vážností 

 znamenitým titulem a jinými věcmi podobnými , pýše poddanými, 

 zacpati, aby průduchu žádného neměla, pojímajíce za sebau jiné 

 k tomu sobě rovné, chtíce aby jim, jich síle a moci oc víc věřeno 

 bylo, nežli pravé pravdě, kteráž přemáhati musí. Jakož se pak jim 

 to v těchto příhodách tak trefilo, když jsau chtěli, aby jich pečeti 

 víc věřeno bylo v rozpisování o mordu nežli pauhé pravdě, že se jim 

 to nazpátek obrátilo tehdáž, když, jako říkají, všemu světu známo 

 bylo, že takové jich psaní pravdy v sobě nemělo. 



Takt jsau také oni starcové Zuzaně učiniti chtěli, domnívajíce 

 se, že svým starým věkem, vážností, mocí, silau a množstvím, o nich 

 lidským domněním, i jinými okolky lstivými pravdu a nevinnost její 

 potlačí a k zahynutí konečnému přivedau, a naposledy že proroka 

 božího Daniele, (když volal na bezpráví jich a oni posměšně pobízeli 

 ho, aby seděl v saudích mezi nimi) v potupu i v nebezpečenství ži- 

 vota jeho, též jako ji svau lží Istivau utisknau; ale bůh obrátil jim 

 to všecko na jich hřbety, protože v tom pokrytství jsauce, nebylo 

 toho při nich skutečně, zač sau jmíni bývali, aby takoví byli, totiž 

 že nebyli spravedliví ani šlechetní, ale falešní, licoměrní, pokrytí, 

 převrácené saudy činíce pod tím pláštěm starosti, vážnosti a povýšení 

 jich. A tak tehdy pravé bude povědění o prvních i o druhých 

 v knihách druhých Officiorum Ciceronových, těmito slovy od Socra- 

 tesa vzatými: „tuto, přej, cestu a chválu blízkau a jako pospolní já 

 pravím býti, jestliže by kdo to činil, aby za jakéhožby jmín býti 

 chtěl takový vskutku byl ; jestliže by pak kteří nevěrným pokrytstvím 



*) Jiří Písecký má o něm zprávu k r. 1522: Magister Thomas Wlassimeusis 

 post obituiu M. Wenceslai Wacbtl ad collegium Omnium Sanctorum aute 

 Elisabeth invitus et cum convitiis ex maguo collegio discessit. 



