400 



ve většině a nedali se tudy vytlačiti, nýbrž považujíce sebe na tu 

 chvíli zajedno se staroutrakvisty vypudili ze shromáždění toliko 

 České Bratry, jakožto muže s kompaktáty se nesnášející. Když 

 pak ve shromáždění zůstali jen staroutrakvisté a lutheráoi, tito jsouce 

 ve většině zmařili všechno jednání s katolíky, poněvadž na základě 

 kompaktát se v žádné jednání dáti nechtěli. Následkem toho se sněm 

 po 14ti denním rokování, asi 12. června 1537 rozešel, byv od krále 

 odložen, s nepořízenou*) a Lutheráni ovládali konsistoři utrakvisti- 

 ckou jako předtím. **) 



Mezitím měl král na starosti ještě jiný náboženský process. 

 Šlechtic jeden moravský Jan Dubčanský na Habrovanech založil kolem 

 r. 1530 zvláštní náboženskou společnost, jejížto hlavní sídlo bylo 

 v Lulči (Lultsch) či, jak přívrženci její říkali: In monte liliorum. 

 Sekta tato obecně zvána byla Habrovanskými a založila učení své 

 na tom, že z Luthera, Zwingliho, Bucera, Kalvína a jiných reformá- 

 torů vybrala si to, co za nejbližší písmu svatému uznávala. ***) 

 Eoku 1536 vydali Habrovanští tiskem svou konfessí zvanou „Apo- 

 logie". Dubčanský byl proto do Prahy před krále citován a když 

 se tam zrovna v čas náboženského sněmu 1537 odebral, byl s dvěma 

 soudruhy svými uvězněn. Apologie byla od biskupa Fabra s pomocí 

 některých kněží českých do latiny přeložena a pak postaven Habro- 

 vanský před krále u přítomnosti některých českých a moravských 

 pánů i rytířů. Faber podniknul s ním výslech a usvědčoval ho z ně- 

 kolika bludných učení; Dubčanský sice popřel, že by byl apologii 

 sepsal, dotvrzoval však, že podle ní se důvěřuje svého spasení. Když 

 tak neústupně při svém stál, byl po skončeném výslechu zavřen do 

 černé věže na hradě Pražském, kdež asi 10 měsíců pobyl, f ) 



Mezitím na dobro se rozbilo jednání náboženského sněmu. Při 

 dvoře Ferdinandově bylo z toho velké rozčilení; a někteří staro- 

 utrakvisté, ve sněme i v konsistoři stále od lutheránů jsouce pře- 

 hlasováváni, zlobili se též, ježto oni, podle přesvědčení svého i pro 

 dobrou vůli s králem snadno mohli najíti modus vivendi s katolíky. 

 Biskup Faber poznal to velmi dobře, i umínil si zvláštním spisem 



*) V rkp. bratrském XVII. C. 3. foL 77. praví se o tom: „A ti jsou všichni 

 musili selhati, kteříž jsou pravili, že pro Pikharty nemohou nic zjednati, 

 -neb jsou je již z sebe pryč vyobcovali." 

 **) Rkp. pražské univ. knih. XVII. C. 3. fol. 61. a 77.; Sněmy české I. 



414 et sqq.. Cf. Gindely Gesch. der bóhm. Brüder I. 241. 

 ***) B randi: Jan Dubčanský a bratři Lulečtí v Časopise Matice Moravské 1882. 

 t) Rkp. XVII. C. 3. fol. 85. Brandl. str. 96. 



