411 



nechceme uváděti veškeré autory, již se v tom smyslu vyslovili; 

 zmíníme se pouze, že takové udání shledati možno i v nejlepší práci, 

 jež o prvoledvinách pijavek uveřejněna byla, totiž v pojednání Arnolda 

 Langa uveřejněném jednak v „Mittheilungen d. zoologischen Station 

 zu Neapel 1882", jednak v „Archives de Biologie II." 1881. p. 550. 



Úvahy naše o fylogenetické příbuznosti pijavek s ostatními 

 skupinami červů, hlavně plathelminthů a annulatů, měly za následek, 

 že nemohli jsme se spokojiti s dosavadními zprávami, dle nichž 

 pijavky jsou nejpříbuznější hlístům plochým, hlavně planariím, jak 

 dříve již Leuckart a nejnověji Lang vylíčili. Pochybnosti své snažili 

 jsme upokojiti samostatným skoumáním anatomie pijavek vůbec, prvo- 

 ledvin však zvláště, neboť na těchto posledně jmenovaných ústrojích 

 nejlépe možno potvrditi, pokud se zaměnil, neb nezměněn zůstal 

 původní ráz předků jejich. Výsledky těchto pozorování však v značné 

 míře liší se od zpráv, jež podali jiní autorové, takže neváháme, některé 

 podrobnosti svého pozorování již nyní, ve formě předběžného sdělení 

 uveřejniti. Obšírnější, četnými illustracemi opatřená práce vyjde 

 později. 



Skoumání prvoledvin provedl jsem na druzích: Nephelis octo- 

 culata, Clepsine bioculata, hydlina, tesselata a marginata, a to sice 

 vesměs na mladistvých, dokonale průsvitných exemplářích, na nichž 

 možno i histologické detailly sledovati. Kde tomu nedovolovala do- 

 statečná průsvitnost a hlavně pro kontrolování nálezů na živých 

 zvířatech učiněných, předsevzal jsem řadu pozorování na trvalých 

 praeparátech barvených pikrokarminem a karminem boraxovým. 



V této předběžné zprávě podám jen poměry druhu Clepsine 

 tesselata, Clep. marginata a Nephelis, neboť ostatní druhy představují 

 pouze modifikace poměrů, shledaných u jmenovaných druhů. 



i. Clepsine tesselata. 



Prvoledviny mladých pijavek, jež ještě se přidržovaly těla mate- 

 čného, a pak byly na 2 dny v zajetí chovány, aby úplně vyhladověly 

 a staly se tak průsvitnějšími, byly vesměs po 14 párech přítomny; 

 z těch byly prvé 3 páry nezřetelně vyvinuty, následujících pak 12 párů 

 bylo dokonale vyvinuto jakožto hustě vyvinuté a těžce sledovatelné 

 klubko jemných kanálků. Poslední pár však, skládající se z těchže 

 součástí, jako předešlé, jest daleko kratší, méně vyvinutý a tudíž lze 

 jej po celé délce snadněji sledovati. 



Každá prvoledvina skládá se totiž ze 3 podstatných částí: 



