457 



1. Elektrické úkazy nejsou následek bezprostředného působení 

 do dálky domnělých elektrických fluid, nýbrž následek působení šíří- 

 cího se od částice k částici tak, že jsou tyto částice uvedeny ve stav 

 jakési polarisace čili jakéhos napjetí elektrického. 



2. Následkem toho není jakost ústředí, skrz které se elektrické 

 působení šíří, lhostejnou; tím dospíváme k nové fysikalní konstantě 

 (neb soustavě konstant) pro ústředí, jeho specifické induktivní kapacitě. 



3. Každému množství jednoho druhu elektrisace přísluší nutně 

 stejné množství opačného druhu, tak že kladná neb záporná elektri- 

 sace o sobě vzniknouti nemůže; jinými slovy: absolutní náboj elek- 

 třiny jest nemožný. 



Na doklad stůjž zde vlastní výrok Faradayův. Exp. Res. č. 1165: 

 „Nyní domnívám se, že jest obyčejná indukce ve všech případech vý- 

 konem po sobě jdoucích (contignous) částic, záležejícím v jakémsi 

 způsobu polarity, místo co by byla působením částic neb hmot v mě- 

 řitelné (sensible) vzdálenosti, a to-li jest pravdivé, musí býti rozpo- 

 znání a odůvodnění takové pravdy na nejvýš důležité pro další náš 

 pokrok v prozkoumání povahy elektrických sil." 



Č. 1167: „Je-li indukce působením po sobě jdoucích částic, 

 zdá se , že právem můžeme očekávati jakýsi zvláštní vztah její 

 k různým druhům hmoty, skrze kterou se indukce vykonává, čili 

 něco ekvivalentního zvláštní specifické elektrické indukci pro různé 

 látky, což kdyby skutečně se osvědčilo, bylo by nepochybuým dů- 

 kazem závislosti indukce na částicích." 



č. 1168: „Jiná otázka stále mi tanula na mysli, zdali má 

 elektřina skutečnou a nezávislou existenci co fluidum neb co fluida, 

 aneb zdali je pouhou silou hmoty jako přitažlivost gravitace. Což 

 kdyby tak neb onak se rozhodnulo, ohromným by bylo pokrokem 

 v našich vědomostech; a poněvadž to má přímý a mohutný vliv na 

 mé názory, vždy jsem se ohlížel po pokusech, jež by jakýmkoli způ- 

 sobem přispěly k objasnění této velké otázky. Snaže se dokázati 

 existenci elektřiny oddělené od hmoty, tak že by mohl býti některé 

 hmotě sdělen neodvislý náboj buď jen kladný neb jen záporný, a po- 

 tkav se s úplným nezdarem v těchto pokusech, nechať byla volena 

 jakákoli hmota a jakýkoli způsob vzbuzení elektřiny, byl jsem do- 

 nucen pohlížeti na indukci jako na působení částic hmoty, z nichž 

 každá obsahuje obě síly vyvinuté v míře úplně stejné." 



Společným základem všech tří vět jest poznání čerpané ze zku- 

 šenosti, že nemají t. zv. isolatory pouze úlohu prázdného prostoru, 

 nýbrž že právě ony, t. j. všechny části hmoty jejich sprostředkují 



