470 



V skutku však nemůžeme se tomu vyhnouti, abychom na jistých 

 místech nepředpokládali skutečný elektrický náboj, který se 

 jeví přebytkem pošinutí v částici elektrované. Větší pošinutí do- 

 vnitř bylo by nábojem kladným, větší pošinutí do zevnějšího pro- 

 storu nábojem záporným.*) Hustotu h skutečného náboje (množ- 

 ství elektrisace v jednotce objemu) určuje rovnice: 



<«>£(*£) + £(*£) + £(*£)+"= ° 



Hustota zdánlivá h! stává se pouze pro K= 1 (pro vzduch neb 

 prázdný prostor) identickou s hustotou skutečnou h. 



Podobně má se to při přechodu skrze plochu oddělující dvě 

 ústředí, jež mají specifické kapacity K x a iT 2 . Vyskytuje-li se na 

 takové ploše skutečný náboj o hustotě plošné &, obdržíme rovnici: 



kdežto jest zdánlivá hustota plošná &', určená rovnicí: 



(Zde znamenají % a n 2 normály na rozhraní namířené dovnitř 

 prvního a druhého ústředí.) 



Nedostatkem theorie elektrického pošinutí jest, že nepodává 

 obrazu pro tento skutečný náboj. Je-li kapalina nestlačitelnou a vy- 

 plňuj e-li zároveň celý prostor, jest skutečný náboj nemožný. 

 První z obou podmínek musíme však podržeti; kdyby bylo fluidum, 

 jehož pošinutím měříme elektrické úkazy stlačitelné, byl by možným 

 absolutní náboj, t. j. kladná elektřina bez záporné neb naopak, což 

 se však příčí třetí z uvedených základních vět Faradayových, t. j. 

 příčí zkušenosti. 



Z toho následuje, že musíme druhou podmínku vynechati. Ono 

 fluidum nevyplňuje veškerý prostor; vyskytují se mezery, jejichž sta- 

 hováním a roztahováním se pošinutí uskutečňuje, t. j. skutečný náboj 

 vzniká. Kde jsou však tyto mezery? Snad ve vodičích, k čemuž ně- 

 které úkazy zdají se poukazovati? A jakým způsobem se rozšiřují 

 neb stahují? 



Tyto otázky jsme oprávněni klásti theorii elektrického pošinutí, 

 ať již theorii tu pojímáme co pouhý obraz neb co hypothesu na vy- 

 světlení elektrických úkazů. Odpověd na ně, ať již povede k doplnění 



*) Rozumí se samo sebou, že toto ustanovení jest libovolné a zavedeno jen 

 proto, abychom zůstali co do označení v souhlase s theorii starší. 



