471 



theorie oné neb k jejímu nahrazení theorií případnější, bude dle mého 

 mínění důležitým pokrokem v exaktním pojímání úkazů elektrických, 

 tím spíše, jelikož s rozdílem skutečného a zdánlivého náboje ještě 

 jiná otázka souvisí, jak při jiné příležitosti ukázati hodlám. 



Nyní vracím se ku problému, naznačenému na konci III. odstavce. 



V. 



V ústředích isotropických jest vztah mezi pošinutím a silou 

 ve směrech tří os určen jednoduchými rovnicemi (12). V ústředích 

 anisotropických, v kterých jest pošinutí v různých směrech různé, 

 obdržíme rovnice všeobecnější (Maxwell, Treatise, č. 101): 

 ínA = K XÍC X + K.,Y+K m Z 

 (20) 4tcB = K yx X+K yy Y+K yx Z 



A7tC=.K^X-\.K fy Y-\-K g;i Z. 

 Koefficientů induktivní specifické kapacity jest zde šest, neboť 

 má-li princip zachování energie podržeti platnost, musí býti: 



JXyí ~ Kgy , Jíg x ^Z JXjgg , J\. X y ZZ J& y ® . 



Skutečnou hustotu elektřiny h určuje zde rovnice: 



(al) >± + ™ + w +h = o. 



y ' dx T dy ' dz ' 



Do rovnic (4) dlužno položiti tuto hodnotu místo h a 

 dV dV dV 



dx ' dy ' dz 



místo -X, F, Z. Tak obdržíme na př. co první rovnici: 



dx ' dy dz dx L dx dy dz J ' 



Kdybychom nyní toutéž cestou sebrali, jako Maxwell při vy- 

 hledání výrazů (7), platných pro ústředí isotropické, obdrželi bychom 

 snadno místo výrazu na pravé straně předcházející rovnice výraz: 



8 dx L dx' dy dz J ~*~ dy L dx J ^ dz L 3^ J 1 



a podobné dva výrazy pro ostatní dvě rovnice. Kdybychom mohli 

 i zde, jak to Maxwell činí, klásti veličiny dle téže proměnné dife- 

 rencované za sobě rovny, obdrželi bychom následující výrazy pro 

 složky napnutí: 



(22) 



8*^ = 4 — 



~ B ^ 

 dy 



r dV 



~ L ~ďz~ 



$7Zp yy — £ — 



r dV 



dx 



8ap ze = C~ 



dx 



ty 



