472 



4*/v= 5 -^-» 



4arpíj, : 



- ~w 



4 *^ - C ^' 



4«p« 



dz 



47tp xy = 4 — , 



4«/?^ 



dx 



(22) 



Výsledek ten jest tím pozoruhodný, že jsou zde veličiny p yz 

 a p zy , #** a p x » , p*2/ a p ya . od sebe rozdílné. Rovnost těchto veličin 

 jest však (dle theorie pružnosti) jednou ze základních podmínek 

 rovnováhy nejmenších částic hmoty. Z toho musíme souditi, že ře- 

 šení dané rovnicemi (22) není správné, poněvadž vede k různým 

 hodnotám týchž úkonů: p yz čili p g y, p zx čili p xz% p xy čili p yx . Poně- 

 vadž jest vždy možné určiti z rovnic (4) šest neznámých úkonů 

 p xx atd., mají tyto úkony jiné hodnoty nežli jaké poskytují rov- 

 nice (22). Ve zvláštním případě: 



K xx z= K yy = K gg z= K (konstanta) 



obdržíme ovšem výsledek nalezený od Max well a pro ústředí iso- 

 tropické a vyjádřený rovnicemi (7), v kterých pouze na pravé straně 

 položiti musíme stálý koefficient K 



Pouze pro ústředí isotropickájest tudíž výsledné na- 

 pnutí složeno ze složek, jež podobně jednoduchým způ- 

 sobem vypočítáme z potencialného úkonu jako složky 

 výsledné síly; pro ústředí anisotropická nelze nám však 

 podobně jednoduchý úkon pro napnutí vyhledati a bude 

 proto výhodnější, podržíme-li místo napnutí elektri- 

 ckou sílu. 



Mohl by se ovšem podržeti výsledek obsažený v rovnicích (22) ; 

 to by však znamenalo, že způsobuje ve všech částicích ústředí aniso- 

 tropického elektrická síla dvojici sil a tudíž otáčecí pohyb, alespoň 

 potud, pokud by pohyb ten reakcí hmoty nebyl zamezen. Složky oné 

 dvojice byly by (pro jednotku objemu) veličiny: 



111 

 Y (jpv* — V*v) , yfe- P*z) , y (#w — Pv*) ■ 



Takový otáčecí pohyb neb tendence k způsobení jeho v nej- 

 menších částicích nelze sobě snadno představiti; nemožné to však 

 není, neboť v otáčení polarisační roviny v ústředích podrobených 

 magnetické síle spatřujeme v skutku úkaz, svědčící tomu, že magne- 

 tické síly, které jsou elektrickým tak příbuzné, způsobují otáčivý 



