33 



počíná : „presbyteři per omnia populum ammoneant" více jsouce jak 

 vícekrát juž připomenuto, dogmatickým pojednáním, nežli věcí: neb 

 mají jen jako „ad clením" oslovení „fratres mei" (fol. 180.). Někdy 

 je oslovení jen všeobecné: „carissimi" nebo „dilectissimi." Na žádný 

 spůsob nejsou to řečí jen před jedním a stejným obecenstvem, jako 

 nejsou jednostejné délkou, zevrubností, učeností a latinou. 

 Nejlepší latiua je ve třetí sbírce, vzaté hlavně z otců církevních. Jen 

 málo která řeč jeví známky, že byla držána od biskupa snad ka- 

 novníkům svým: hojnější jich čásť káže více na klášterníky a snad na 

 klášternice („sorores meze"). 



2. Ze jen některé řeči jsou v Cechách držány některé však 

 v Německu, vysvítá juž z rozdílu sbírky první ode druhé, poněvadž 

 jen v druhé je sv. Emeram a Martin jmenován, a to jen jedenkrát. 

 O sv. Vojtěchu mluví však list 31. a 59. tudíž 1. a 2. sbírka. 

 O sv. Václavu mluví 1. a 3. sbírka a tato dvakrát (list 39. 148. 150.). 

 Sv. Emerama se penitentiář ani slovem nedotýká, když mluví o 

 svatých, již se mají ctíti či vlastně světiti slavnými svátky. O tom 

 položíme však ihned ještě něco bližšího. 



3. Odpory značné našli jsme juž výše při udání kněh každému 

 knězi potřebných ; nalézajíť se však i odpory ve ctění svatých. Sv. 

 Martina světí ku př. druhá sbírka (list 126.) co hlavní svátek, kdežto 

 penitentiář jeho den ke dnům počítá, které světiti neb nesvětiti 

 každému bylo volno. S. Jana a Pavla ctí taktéž druhá sbírka ká- 

 záním slavným, kdežto penitentiale jeho ani nezná (list 110.). Taktéž 

 svátek narození p. Marie (1. 113. v. 116. v.), penitentiář uznává jen 

 na nebevzetí p. Marie za svátek hlavní (list 242.). — Sv. Kyrila 

 a Metudia nezná sice ani jedna ze všech sbírek, ani canon poe- 

 nitentialis, ale to jen za tou příčinou, že zřídla, odkud vzaty 

 jsou sbírky a kanón, hlavnou částí nepatřily ku zemím českomorav- 

 ským a založeny nebyly jedním biskupem českým, jenž by 

 předce sídliti musil v Praze při kapitole Pražské, která až po- 

 dnes věrně se drží odůvodněné tradicí, že křesťanství v Ce- 

 chách a to hlavně v středu Cech, v Praze původ svůj vzalo z Velké 

 Moravy. Jak daleko státi musily původní sbírky i kázání i spisův 

 kanonických, z nichž se nyuí přepis chová v našem rukopisu, původu 

 pravému křesťanství v Čechách, co se středu Cech týká i knížecí ro- 

 diny, dokládá i ta okolnost,' že celý rukopis náš ani sv. Víta, ani 

 chrámu metropolitského jemu zasvěceného ani jedinkým slovem se 

 nedotýká, ač chrám ten původ sviij táhne juž od času sv. Václava a 

 knížete Boleslava II. v 10. století! Sv. Jiří není taktéž v celém 



Siuungsberi^ Lte, 1886 II. 3 



