87 



a (=. ě) užívá se 1) —ě: v osidle, na kolenu, chleb, na modle' . . 



2) = e: s~te v ho, este'r, ane v b, Laměch, prvorozene v c, 



neodšel, ne v psal, nade' mnu, ne'bude . . . 

 3) == ja: ě(=já), éan (jan), ěko (jako), e'fet (jafet) 

 v' emu (v jamu), ězik (jazyk), e'tri (játry). 

 83 (zz ie) se užívá též 1) == ie: posledním, ranieni, povied^e 



2) = ě: kvaterm'e, tiechto, mie, sie, p^et . . 



3) = e : siem (jsem), oteidiete (odejdete) . . . 

 8 (=i) stojí 1) =zi: kmhi, gdin, jich, ji, již . . . 



2) ■=. j : na?prvě, zlanmmi, železně*, urozumierte, mei, 



smiluj ně/si, da« . . . 



3) — y: knih«, tehdi, ěz«k, ob«čee atd. veskrz. 



tu (=z j) se buď píše = j : jsu, ^'afet, jovan, jich, jsuce, již (= už, 



= kteří), ji, ;'ahnove, jimž, jho, je, jsi, 

 an/el (ale and?'ela) . . przyidechu (!)••• 

 aneb se opouští: su (jsú), sem (jsem), sa (jsa) atd. 



Ostatně viz příklady pod 3, a 3) a s 2) jakož i jf (— ju) : judit a p. 

 b& (= rz) přichází veskrz rr ř: pměl (přijal), pmed (před), 



něostr^iehal, pmštie atd. 

 b'a, (— ťz), rozdělené pajerkem, znamená rz a nikoli ř: pohťzeli, skťzenž 

 (skrze něho), skťze a p. 



Dále přichází obyčejné i|i (= št, šč, se?), ale též uiou(št): (pro 

 rozdíl v pí smě označím i|i — šč a uico z= št): filisteise'i, izrahelsc'i, 

 na sedlisčich, zemsri, lidsči, vzlascie, lucisc'e, navscevueš, utočisce, úšči 

 nězstieíčie (!), sceněc, esce, prziseie ... ale: abisče, miejiesía, ešto, 

 bišts., vzeštie . . . Konečně místo th a ph všude jen t a f. 



Jak z uvedených příkladů vidět, panuje velká nesrovnalost a 

 nedůslednost v užívání písmen 3 (— e, = je), a (=: ě, == e, = ja), 

 83 (= ie, = ě, = e), s (= i, = j, = y) a aí (= j), 



3) Jazyk bible Česko-hlaholské je jazyk XV. stol., ale že je to 

 vlastně přepis ze staršího překladu bible, zachovalo se v něm ještě 

 velmi mnoho starších, řídkých slov, tvarů a obratů, jakož i chyb prv- 

 ního překladu dle vulgáty. Tak na př. Par. I. 18. 12. v úvale slin'- 

 nem (in valle salinarum — sali varům) , Job 23. 6: ani sve veli- 

 kosti zrnovém mě dávil (nec magnitudinis mole (mola) me premat), 

 Job. 28. 19: ani bude složena s čistím postavcem (nec tincturae 

 (textu ras) mundissiine componetur. Ale některé chyby prvního pře- 

 kladu (viz Jos. Jireček. Čas. Mus. 1864. IL str. 144) jsou tu už 

 opraveny; na př. Job. 4. 17. anebo nad' svého stvorzitele ěsnieje 

 bude muž (num íactore suo purior erit vir), Job 40. 12: Zavine 



