23 



mluvy sv. Jaronyma, ale, bohužel, nikde ani té nejmenší zmínky, 

 kdy, kde, kým a komu byla psána! 



Písmo bible Moskevské je obyčejný švabach XV. století, ale 

 pěkný, téměř perlový. Velká začáteční písmena jsou trojí : Největší, 

 na začátku předmluv a knih, jsou za 6 řádků dlouhá, velmi odzdobná, 

 pozlacená, v kresleném a milovaném čtverci, a kromě toho spojena 

 s bohatými, pěknými, malovanými a pozlacenými arabeskami, mezi 

 nimiž je mnoho ptáků, opic, jelenů a jiných zvířat. Prostřední velká 

 písmena, na začátku hlav neb kapitol, jsou za dva řádky dlouhá a 

 modře psána; nejmenší začáteční písmena, na začátku vět v tekstu, 

 jsou černě psána a červeně vyplněna. Nápisy kněh a hlav, jakož i 

 jich čísla (čísmena) jsou červené, ostatní písmo černé. 



Pravopis bible Moskevské je ještě neustálený pravopis Husův, 

 jak to bylo v první polovici XV. věku. Dlouhé «, e, o, u psány bez 

 čárek ; i někdy s tečkou, někdy s čárkou, a často beze všeho ; y 

 zřídka s nahodilou čárkou; ostatně se užívá i a y ještě zhusta bez 

 rozdílu, a kromě toho slouží oboje též za j, zvláště ve starých „dvoj- 

 hláskách." Vedle dlouhého o přichází zřídka i uo, ale nikdy ještě au 

 místo dlouhého u nebo v; mezi dlouhým a krátkým ie není rozdílu, 

 taktéž mezi hrubým a jemným l; spojka i psána y. Souhláska g—\ 

 (ale ne vždy, viz výš j.); \v> — v, \ a \\ =: s i š, ale v předložce 

 a na konci slov toliko $; r, ř i rz = ř\ c, ě a ca = C i Č; 3, \ 

 rz i. Kromě toho je mnoho skratků, zvláště slabik ra, ro, ři, re 

 em, en a j. 



Jazyk bible Moskevské je z první polovice XV. věku, což se 

 zračí jmenovitě v přehlasovaných samohláskách a a a po měkkých 

 souhláskách v e a i, s užívání o =r ů a u — 011; v starém acc, sg. 

 mase. „skrze boh, a p. v gen. sg. f. gegie místo přísvojného její; 

 v duálu u jmen i sloves, ještě dost hojně a správně zachovaném , 

 v komp. jako: sebe lepí a p. ; v zájm. kto, a v předl, ot; v koncovce 

 my v 1. osob. mn. (gemy), v prostých časích minulých, skonalých 

 (aoristu) i trvalých (imperíectu) v přechodníku přítomném, ještě sklá- 

 něném, a v přechodníku minulém na nosovky n m, (vzem, počenši i 

 počemši a p.); v užívání přídavných místo gen. statných; o hwiezd- 

 nem biehu, ot paty nožné a p.; a v některých zastaralých slovích: 

 výštie (exodus), w geden swor, t. w jedny knihy sta (Ezdras a Nee- 

 mias) sužena: kopím kole; Ssalomun . . . swatich swateb libé zpie- 

 wa nadložnie hrano (epithalamium) ; neb mudrost twu, tociž zwie- 

 hlasnost, z wiehlasnu nebo mudru radu a m. j 



Co se konečně týče recense tekstu bible Moskevské, mám za 



