50 



wie sie denn auch im Jahre 1675 noch in Prag bei Jiří Černoch u. 

 d. T. „Patnácté modliteb velmi pěkných sv. Brigidy o umučení p. n. 

 Ježiše Christof erschienen sind (Sigm 54. G. 268. Jungmann hist. 

 lit. č. Seite 339. č. 1589 führt auch eine andere Ausgabe s. 1. et a. 

 aldort an. welche die Sign. 54. G. 220. hat). Nur sind die haud 

 schriftlichen Gebete stylistich reichhaltiger. Sie nehmen 9 Quartseiten 

 an. Die SchrifUüge gehören gleichfalls entweder dem Ende des 14. 

 oder dem Anfange des 15. Jahrhuudertes an. Um ein Beispiel der 

 Stylverschiedenheit zu geben, entnehmen wir hier eine Schilderung 

 nach Štítný aus der Handschrift 17. F. 1. und werden Parallelen im 

 Einzelnen aus der Handschrift 17. E. 8. beifügen. Fol. 46. v. (17. F. 1). 

 „Matka božie jednu ukázavší sie S. Brigittie řekla k ní : Když 

 máš takú milost ke mhie, pravíc, že pojdeš za moře k hrobu mého 

 syna, když to bude libo jemu a když budeš v Betlemie tu, kdežť 

 jsem byla porodila, tut ukáži, jako by hlediala na to, kterýmť činem 

 jsem jej porodila. Pak po letech niekoliko, když ta svatá žena za 

 mořem byla, ten slib jí splnila matka bozie. Takt: to praví ta svatá 

 Brigitta: když bych v Betlemie, tu, kdež sie jest narodil náš spasitel, 

 bych v mysli vytržena a uzřech krásnu pannu v pláštíku bielém a 

 v sukni tenké neb snad v úzké a veliko bieše břicho jejie, ueb tie- 

 hotna bieše a bieše již k tomu čas přišel, že jmiejieše poroditi a bieše 

 s ní jeden starý počestný muž a volka jmiejiechu a oslíka. A když 

 vjidechu chrám jednu, ten muž starý, počestný přivázav volka a oslíka 

 i vyjide. A pak přinese ku pannie sviečku rozženu a ke zdi ji při- 

 lepiv opiet vyjde nechtie býti při porodu. A panna svlekši plastiek, 

 složi, odvi hlavu, a to vše položi podle sebe a v jediné sukni osta. 

 A vlasy jejie jako zlato biechu sie krásnie po jejie pleci rozložily. 

 A vynie dvie rúšce lnienie a dvie vlnienie, ježto bieše s sebú na to 

 přinesla, aby v to dictiatko povila, když by je porodila a biechu to 

 rúšky čisté, ušlechtile i to vynie, čím by dietie přiodiela. A to vše 

 položi podle sebe. aby to hotovo miela, když by jí toho třeba bylo. 

 A když to tak vše připraví, obrati sie panna na vzchod slunce a 

 s velikú poctí kleče a pak vsta i sta, oči i ruce k nebi zdvihši, jsúc 

 jako vytržena z sebe. Dívajíc sie vzdviženú myslí té veliké vieci, 

 čijíc pochotnost nebeské sladkosti. A když tak stáše vidieeh, že hnu 

 sie dietie v jejiem břiše a v tu chvíli jako okem mehnutic porodie 

 dietiátko. A by tu odivné svictlo, že sviečka ona protiv svietlu tomu 

 nic ncsviet.icše. A tak sie ten porod sta v brzce, že nemožech srozu- 

 mieti, kudy by dietiátko vyšlo, jediné že uzřech, ano leži a bieše čisté 



