64 



Nejsouť však v rukopise našem všechny glossy jednoho jen 

 druhu. Možná rozeznati t. trojí jich druh. Nejstarší a nejhojnější 

 jsou z 13. století psány inkoustem nyní zrzavým — druhý druh 

 starý — opět asi z věku třináctého — jsou olůvkem sepsány a 

 někdy jen ztěží viditelné a čitelné. Třetí konečně jich druh, opět 

 psán inkoustem nyní zrzavým, pochází z druhé polovice 14. století. 



Jelikož rukopis sám, jak doloženo v sezení výše dotčeném, je 

 sbírkou vzorných spisů kostelních, dotknouti zde třeba, že v první 

 sbírce kázaní nenajdeš pražádných gloss — v druhé sbírce ale 

 najdeš jediné slovo latinské et immensá česky dáno slovem „iz- 

 nesmirnim", t. j. i s nesmírným t. zástupem, turmá, a to rukou 

 pozdější, t. j. 14. věku (list 75). V textu je všude dlouhé s, některé 

 y má tečku nad sebou. 



a) Glossy prvního druhu. 



Tyto nachází se hlavně v třetí sbírce kázaní, jež jsou osnována 

 hlavně na vzorná kázaní otců církevních. Hledmež je: 

 List 130. „in quacunque die conversus fuerit peccator a via sua 

 mala et ab iniquitate" 



wcerizq°liuek den obratilse bude hresny od 

 suwe zle chesty y od sue zlozti. 

 2) „vitá vivet et non morietur" 

 zíuotem ziu bude a ne 

 L. 152. 3) „tantum enim pius et Clemens est dominus circa fragilita- 

 tem nostram, ut postquam nos de suo sanguine redemit, 

 qui servi digni non eramus vocari: filii sumus adoptivi." 

 stolko nebo lutosstiui y milostiui yest hospo - 

 din podle crehkosti nasse ze yak ze nas ze 

 sueho tela crw wikupiliest yezeRobotni do- 

 stoyni nebilismi wziuuatise sinoue gsmi zkyr- 

 se milost bozu zpod gethi 

 ř. 5. 4) „Pater enim omnium nostrum deus est, qui renati ex aqua 

 et spiritu sancto sumus." 



Nebo othech wseh nass boh iest, gize podruhé 

 narodili ssmi se zuodiyod swatheho duha gsmi 

 posuieceni y crizmem suatim birzmouani 

 ř. 9. 5) „et sine ulla fraude" 



beze use lzsti p'luhene? prilichene? 

 ř. 10. 6) et quicunque 



a ctorizkoliuck. 



