71 



a pravý nevolník." „Tu sva oba z hóru vstala a ochotné se roz- 

 žehnala." Co nadávek dala mu ještě „přepěkné hubičky" a objímajíc 

 ho pravila: „o bych já tak šťastná byla." — Totě přece nepřirozená 

 nestvůra a nižádná poesie ! a Hynek v nebi bude žalovati na Hanku, 

 že mu tu nestvůru co první díl „sna" připisoval po celý svůj život. 



Nejlépe se vede druhému dílu či pravému „snu." Je to taktéž 

 dílem povídka, dílem rozprava mezi paní a soudruhem něj ;i kým (ge- 

 selle): V Máji či vlastně na jaře, „když se jest počínalo léto" 

 usne na skvostně připravené posteli v pokojíku jinoch. Tu se 

 mu poněkud zdá, že k němu přišla jedna paní, milá. »O má nejmi- 

 lejší krásná paní, já sem se zapálil v tvém milování, že hořím právě 

 jako v peci, prosím tvé milosti rač se svléci" — „budem vesele spolu 

 ploditi i všecko, což sluší k milosti, pósobiti." Paní: „Ty's nestydatý 

 člověk, že chceš mi zkaziti mój mladý věk — jakož tvé bláznovství 

 žádá a mne cti mé zbaviti žádá." On zapřisahuje se pak, že jí ne- 

 chce na cti ublížiti, jen aby se svlékla a k němu lehla, což skutečně 

 panička i udělá, ovšem dříve „požehnavši sc. u 



Tu se pak rozchází německé skládání od českého. V němec- 

 kém přichází t. soudruh jeho zvěstuje mu, že mši zaspal, v českém 

 vydání ale namáhá se milovník tak úsilně, kolena jí rozložiti, že 

 postel „třeskne" a „psíček pod postelí křikem úpiel," načež se jinoch 

 „jako omámený pravý blázen otřeštiený" probudí. Nauka: „Protož 

 ktož chce vesel býti, ten musí snóm nevieřiti.' 1 Báseň končí 

 opět nesoleným rozjímáním o věrnosti k své ženě, co v německém 

 originálu není. Ovšem že tak jen v německém originálu ve sbírce 

 Hatzlerové, než vydavatel její dr.Haltaus praví sám (str. XXXHL), 

 že stává mnoho rukopisů takových básní, všude jinak 

 spracovaných, z čeho uzavírati můžeme, že českým básníkům jiná 

 recensi k rukoum byla, než je sbírka Hätzlerovy. 



Nenastává však nyní již zajisté otázka a podivení, jakým do- 

 statečným právem připisoval Hanka a stoupenci jeho báseň tu Hyn- 

 kovi z Poděbrad? báseň z německého přepracovanou, lehkovážnou, 

 ba skoro směšnou i co do obsahu i co do formy! — Jméno „má- 

 jový sen" vynašel totiž jen Hanka, neb v kusém originálu če- 

 ském není žádné jméno nadepsáno a v německém vydání je řeč 

 jen o snu zamilovaném, jak jsme již pověděli, nikoli však o snu 

 májovém, jenž se právě připisuje Hynkovi z Poděbrad. Ba i v če- 

 ském je více vůbec jaro chváleno než pouhý máj a není tentýž 



