114 



2. Podletí. 



Na každý spüsob bylo rovnodenní jarní, tudíž konec března 

 a počátek dubna doba loučení se zimy či půl roka a přiví- 

 tání druhé půlky roka, t. j. léta, jež však opět rozpadávalo v pod- 

 letí (či jaro) a v pravé léto či abychom to bájeslovně podali, 

 v dobu panny a báby nebo Vesny a Letnice, nebo konečně 

 Jařila a Peruna. 



V tu dobu rovnodenní vynášela se taktéž a původně Mořena, 

 místy též Děd (zimní) z dědiny, aby se buď roztříštili, rozdrtili, roz- 

 sekali, jako čucháním „medvěda" se to již v masopustě naznačovalo 

 — buď pálili Mořenu, co na hromobití a zapalování bleskem káže — 

 buď ji ve vodu uvrhovali, co opět význam slova léta (líti, úlevy) 

 sebou přinášelo. Stará Mořena se vynášela a mladá letní panna se 

 přiváděla. „Ei! Maria! ej ! Maria, kdes tak dlouho byla? — U stu- 

 dánky, u ruděnky jsem se umývala!" 



Pročež se pak i obřady zimní v opak svůj převracovaly. V zimě 

 panovalo přestrojování či maska ry, na jaře a v létě svlékání 

 se a nahota; naze chodily dívky i ženy do potoků, do lesů, do polí, 

 aby cosi divotvorného si tím vyzískaly : v zimě se prorokovalo z tu- 

 hého, když se slejvalo, v létě ctily se a světily se studánky, a polej- 

 váním vodou, vystavením se na déšť a podobnými spňsoby vyzískaly 

 se dobrodiní nebeské: v zimě pekávala se různá, hlavně jednoduchá 

 pečiva vztah mající k zvláštním slavnostem, jako k. př. podkovy 

 sv. Martina, kosti svatých (vzpomínka na Dědy), dušičky, preclíky 

 (na liščí neděli, co symboly křižujících se blesků): na jaře však pe- 

 kávalo se již složených pečiv, jako jsou mazance, báby neb 

 bábovky. Na jaře přivítali se radostně ptáčkové vracející se a při- 

 nášející, jak Rus praví „Vesnu i z ne vol ja", t. j. jarní bohyni 

 z vězení, a červená vajíčka, kraslice či pisaná jaja nazvaná, po- 

 dávají se příchozím hostům co pokrm posvátný, s nimiž se však i 

 jiné rozličné slavnosti vykonávají, jichž původní smysl již není ve- 

 skrz znám. 



Když pak příroda jará v největším svým květu stála, sla- 

 vily se slavné Velikonoce, či červené svátky, které původně a při- 

 rozeně v květnu se slavily. Měsícové Vesny byli, t. 1) Březen, 

 doba to, kde šťáva se rodí hlavně v březách, jak jedni tomu chtí, 

 nebo dle jiných, doba, v které jsou zvířata březí. Staroslovansky a 

 malorusky je Yšak brezem>, bcrezen téprva duben, ba litevsky je 

 berželis máj: neb april jim zove sul (šťáva) = tekis t. j. šťávy tok. 



