118 



a tepla, tmy a světla. Možná tušiti, že staří Slované svůj mě- 

 síčný běh dělili jen na dva týhodne, t. j. 14 dní a že ve světlé 

 té části měsícové slavili v noci své vánoce a letnice. Jisto je, že 

 Slované před zavedeuíin juliauského kalendáře nikdy jistým, vypo- 

 čítaným dnem nepočali své svátky, než nocí, měsícem aspoň na pólo 

 osvětlenou, a tož bezpochyby dobou u nás první čtvrtí jmenova- 

 nou, jelikož v ní hned záhy večer se ukazuje měsíc. Jakým spůso- 

 bem mezi Slovany vešla doba sedmero dní — týž — den — neví 

 se, bylo to ale ještě v pohanství, jak polabské jméno čtvrtka Per en- 

 dan dokládá. Možná též, že u jedněch Slovanů týden (babylonský) 

 již znám byl, když druzí kmenové ještě se svých jasných a tem- 

 ných nocí drželi, jako to v Záboji zní: „kdaž za třetiem luna 

 v noci bieše" a pak opět „i po třetiem dni, kehdy sě zatemníše 

 noc." Nepozorovali Slované, jak se zdá ani čtvero proměn na mě- 

 síci, než měsíce přibývalo a ubývalo (byl na schodu, na 

 vetech), s ch á z e 1, až opět nov měsíc přicházel. 



Nemívali-li ale Slované v dávnověkosti týdnů, nemívali i 

 měsíců kalendářních, neb měsíc kalendářní nebere na proměny 

 měsícové nižádného ohledu, ba ani na proměny v přírodě, jelikož 

 chladně jen počítaje dny v skupeninách 30. a 31. dnů, jež bez 

 důvodu měsíce jmenuje, již by mohly na nejvýše míti jen 28 dnů. 

 Takovou nepřirozenost mathematickou neznali pohanští Slované. 



Nejstarší naše památky nevědí v skutku ničehož o takových 

 měsících, ježto teprva (soudě aspoň dle jmen, až na izok) zave 

 děny byly julianským kalendářem. Neměli tudíž Slované v dávnově- 

 kosti žádný vyměřený kalendář a rok jim jen byl puť z Morany 

 po Vesnu, naopak životu lidskému, jenž je puť z Vesny po 

 Moranu. 



