78 



Sitzung der philosophischen Section am 30. März. 



Anwesend die Herrn Hanuš, Doucha, Storch, Dastichund 

 als Gast H. Petera. 



H. Hanuš hielt den angekündigten Vortrag bestehend in den 

 kritischen Studien über A. Comenius bibliographischen Brief 

 an seinen Verleger Peter van den Bergen (Montaüus) in Amster- 

 dam 1661. Der Vortrag lautete wie folgt: 



„Předůležité psaní Komenského, jež 10. pros. 1661 svému na- 

 kladateli P. Montanovi byl psal v Amsterodame, je zevrubného kri- 

 tického proskoumání i hodno i potřebno. 



Obsahujeť totiž autobibliographii spisův Komenského, tehdáž 

 juž starce téměř 70letého, sestavenou pouhou pamětí jeho, jelikož 

 mu knihovna byla shořela v Lesně téměř celá. V skutku seslabl 

 Komenský v posledních letech života svého velmi na duchu, sklíčen 

 jsa tolikerými nehodami i tělesnými i duševními. Poznati to lze 

 z nerozeznání pravých plodů ducha zdravého od plodů bujné obrazo- 

 tvornosti kryjících se pod jménem zjevení čividéní, jimiž šálil 

 i sebe i lid bratr D r a b í k a ošálil taktéž i Komenského jinak i jindy 

 neobyčejně ostražitého. 



A vyzývá stařec Komenský sám k takové kritice, pravě, že ho 

 paměť juž opouští (mea mihi memoria non omnia suppeditare), že 

 juž se loučí se světem, (moribundus), že jen přinucen se dal do té 

 práce (dum tarnen denuo importune urges — vos me coegistis.) 

 Kritická zkouška listu toho nemá a nesmí však býti pouze myšlen- 

 ková, než založena na srovnání životopisných a bibliografických fakt, 

 jinak známých a zaručených: bychom se přece konečně dobrali 

 skutečného a co možná úplného seznamu spisů Komenských i psaných 

 i tištěných, nebo aspoň, abychom pracovali k dokonalení jeho. Ostatně 

 není list Komenského neznám v literatuře české. Neboť Dobrovský 

 ku př. praví juž i. 1791 v předmluvě k slovníku („Wörterbuch") 

 Františka Jana Tomsy (Sign. 45. B. 8): „ich entlehne diese Nach- 

 richt aus dem Cataloge scriptorum Comeniarum, der dem 

 Büchlein des Titels Fortunae faber 12° angehängt ist." (S. 4). I Pa- 

 lacký jmenuje v seznamu svém spisů Komenského r. 1829 pod č. 78. 

 „Epištola ad Petrům Montanum de suis fatis et seriptis. 1661". 

 (Musejn. IV. str. 119). 



Jednáť v něm Komenský předně o knihách českých a i my 

 obmezíme se zde jednati jen o nich. 



Co do češtiny vyznává se Komenský, že nikdy nebyl úmyslu psáti 



