122 



Kap. XIII. Kučžstvo jejich má nad sebou nejvyššího kněze, 

 ten slově Mu fty a ten pod sebou také své místodržící má s divnými 

 řády v oděvu: tak že kdo na to povrchně patří, řekl by, že nic 

 v pěknějším, v uctivějším a svornějším řádu býti nemůže, 

 jako jest ta jejich Mahometská duchovní Satanova sekta: ale však 

 císařem nevládne ten Muffty, než císař ním vládne a shodí jej z ouřadu, 

 kdy chce." 



Kap. XIV. „Jiní oběti divné vykonávají. Jiní se chlubí, že jsou 

 se z panen bez mužů zrodili — což na potupu Kristu pánu ďábel 

 vymyslil. Snad se líhnou z zkažených panen, co červy z mrchy ja- 

 lovice." 



Kap. XXI. str. 18. „A každá ves má svého kady (kadí) t. j. 

 rychtáře, odkudž snad naši Cechové pro ukrutnost těch rychtářův 

 tím jménem katy jmenují." Str. 80. „A dejž Bůh, aby tito Rácové, 

 kteříž jsou se nyní Turku zprotivili, pravý začátek toho (poražení 

 Turků) byli a jiným ku příkladu sloužili, tak, aby Turci umenšení 

 své i svou zkázu brali." 



Druhý hlavní díl Anti-Al-Koranu zabývá se odkrytím té 

 larvy Mahometské. 



Předcházejí jemu dvě dřevořezby: jedna vyobrazujíc tu „larvu 

 t. j. zevnějšek víry Mahometské k. př. Kniha uzavřená jako tajemství 

 Mahometské a druhá odkrytí, že to tajemství je vlastně vlk v ovčí 

 kůži, proti němuž dva křesťanští rytířové kanóny střílejí „co duchovní 

 střelbou.* 



Obsah i tohoto díla druhého podobá se veskrz dílu prvnímu, po- 

 dáme tudíž jen některá obzvláštní místa. 



Str. 89. (Turci při modlitbě) jednak stojí, jednak klečí, jednak 

 zem líbají, nazývajíce ji matkou svou, a jednak tiše něco brebencují 

 jednak co Židé v školách svých co z vytržené mysli anebo co pohu- 

 nek za pluhem nelekají." 



Str. 95. „Však nedopustil mu pán bůh, aby ty hrozné pazoury 

 přikrýti měl, byť to hovence s jablíčky plyna, ještě víceji chlubně kři- 

 čelo, pravě: my jablíčka plyneme, přeceť se v jablíčko nepromění." 



Str. 96. „Témuž slovu božímu svými básněmi co psím etc. 

 hřebíčky pošpikovaným a v medu namaženým se rouhal." 



Str. 99. „Jiní pohané, nerci-li historie, ale zjevné básně ku pří- 

 kladu nějakému lidem, anebo k zasmání ňákým pořádkem sepsali. 

 Jako ať českých básniček dotknu, kronika o Bianciffoře, oStil- 

 friedovi a jiné, též Amadis francouzský a třebas přidejme: Mar- 

 kolta i Eigenšpigla, těž i o Satranské zemi, do níž se lidé skrze 



