13 



V téže době t. j. r. 1817 a 1818 vyšly působením Dobrovského 

 Hankovy Starobylá skládání a hned v prvním svazečku otištěn 

 je český „Alan" celý z téhože rukopisu kapitoly Pražské a s samými 

 krátkými slovy, jakých použil již r. 1792 Dobrovský, nepověděv ani 

 j)římo, jakého století rukou rukopis je psán. Taktéž i Hanka, ba 

 téměř méně ještě, neboť i slova Dobrovského, že obsahuje rukopis 

 Svato- Vítský „Denkmale der böhmischen Sprache aus dem Zeiträume 

 vom J. 1310—1410" (str. 143), Hanka vynechav, praví jen „z téhož 

 rukopisu od sv. Víta" (I. str. 140). 



Jungmann pak položil r. 1825 v prvním vydání literatury své 

 (str. 47) taktéž jen slova Dobrovského připojiv ale krátký životopis 

 Alana de Insu lis výslovně jen podlé Wachlerové historie vše- 

 obecné literatury. Taktéž se to opakovalo i v druhém vydání Jung- 

 mannova r. 1847, jen že Jungmann ve Výboru I. 191 obsah básně 

 siřeji vyložil a část ze začátku jejího otiskl, sem tam ode nejas- 

 ného čtení Hankova zároveň se odchýliv. 



Sabina podává ve své historii literatury obsah básně, jako 

 Jungmann ve Výboru, jen ještě bedlivěji a s připojenými poznámky 

 vysvětlujícími (č. 209—212). 



Selber a konečně jedná o básni krátce ve všech třech vydá- 

 ních svých dějin řeči a literatury české, podávaje však jako druhdy 

 Dobrovský, výjimek dobropísemnosti její. 



Totě konec všeho bádání o českém Alanovi. Nikdo zdá se 

 nesrovnal báseň tu k původu této latinskému, jak dílem v ruko- 

 pisech, dílem v starých tiscích se chová, poznamenáno bylo toliko 

 to, že báseň česká je kratší latinské. 



Bližší však ohled nebyl brán ni na původce Alana, ni na 

 báseň samu, co do zevrubného porovnání k původní básně. Pokus- 

 mež se tedy my o ten ohled. 



a) 

 Co do původce Alana vypravuje do c tri na plana v slovní- 

 cích encyklopaedických ustálená, nevyjímaje ani slovník náš naučný, 

 že Alanus (Alain) co Nizozemec slul „ab in sulis" (německý Ryssel, 

 francouzsky Lille, L'isle), že byl učený cisterciak v Clairvaux, jenž 

 r. 1203 nebo dle některých teprva r. 1294 umřel a co scholastický 

 filosof se tím před jinými byl vyznamenával, že neklada za důvody 

 tvrdění svých křesťanských positivní autority či citáty z písem 

 svatých, dokládal prý z rozumu t. j. důsledností svého odvozování 



