36 



hajným, že by prý dvakrát zmokl (se proměnil v déšť). V tom čer- 

 ném lese, čert bábu nese (čert = vítr, oblak bouřlivý, mračno před 

 sebou pohání); čort ho pones na dzieravij most (na oblaka deštivá, 

 vypravuje nyní Bělorus o neopatrném); všakij čort na svoje kolo vodu 

 ciahneé (původně : každý čert se konečně rozlije ; z toho povstala 

 v Bělorusku pověra, že každý mlýn, ba každé kolo má svého příznivce, 

 čerta). Mlýn s vodou svou a klepotem a rachotem kol svých je vše- 

 evropský obraz bouřlivých a hromujících mračen, bab, v kterémžto 

 mlýnu se prý staré báby přemílají a v skutku i přemelou v krásná 

 děvčata (báby, bouřlivá mračna, stávají se po rachotu hromovém 

 děvami, t. j. bělými či světlými obláčky); běda tomu, kdo čertu do 

 kuchyně (kde se vaří a je oheň) přijde (snadno ho v bouřce roz- 

 tříská) ; bolota (bláta, bahna, zde jako tuhá oblaka či bouřlivé báby) 

 ne byvajec bez čorta (bez blesku) ; kam čert nemůže (když neblýská), 

 tam aspoň bábu pošle (aspoň povstávají báby, chystá se k bouřce), 

 čert sedí v bahnu a pláče (zahřmí a prší) ; jindy čortu je však volno, 

 v svojem bolotě (blátě, bahně) orati, (rusky; jako český ďábel orá 

 se svatým Prokopem) ; v tiché tůni (bolotě) čerti rejdí (i bez hromů 

 blesky pronikají báby); obyčejně ale čert ze sítí piští a z houští 

 střelu spouští (lomcuje hromem a blýská z houští mračen). Utekla 

 čertu z bělidla, říkáme o černé holce nebo bábě, která t. nezdržela 

 se v čertovém mlýně tak dlouho, až bylo po bouřce, až se mračna 

 vybělila; s neštovicemi zdlobané ženské pravíme však, že čert na ní 

 hrách mlátil; stará a ohyzdná ženština je prý však zprávná, čertu 

 v dary dáti, aby ji totiž přemlel ; bohatý má prý všeho dost, jako 

 čert plev; poněvadž má čert co rok dost a dost, co by mlátil. Co 

 je v slovanských vlastech za množství Gertových mlýnů! 



Jiný obraz sídla čerta je hrad neb z ámek. Když již mračna 

 sama slula hrady, bylo na blízce mysliti, že i v hradě bydlí čert. 

 Než tu je dvojí hrad k rozeznávání. Hrad okamžitý, totiž hrad 

 mračen nebo jak říkáme mra čně hrady při bouřce, a hrad roční, 

 totiž zimní, nebeský O hradě okamžitém platí vše, co řečeno výše 

 ostavení, které se ponoří pod vodu při zvonění zvonů svých 

 (nebeské to hudby). Neboť čert nestaví mračna dále, než kohout za- 

 pěje, t. j. než se ukáže červený kohout (blesk) s nebeskou 

 hudbou či zpěvem, hromem, načež následuje déšť či unoření hlesku. 

 I Mefisto nosí ještě péro z červeného kohouta za kloboukem a ně- 

 mecké přísloví : někomu posaditi červeného kohouta na s t ř e- 

 chu, znamená tolik, co zapáliti mu dům. 1 kohouti větrní sázeli 

 se za starodávna na věže, aby je uchránili před bleskem, či jak se 



