40 



neb křesťanskou, utvořovala si různé a jemné ponětí o dobrém 

 a zlém, jak rozkošně čísti v historii filosofie, a hlavně v historii 

 dobro vědy. Člověčenství přestalo pak věřiti i v čerta a ďá- 

 bla a oba stali se směšnými, jak i přísloví dokazují, ku př. nech 

 čerta starat: má tvrdou hlavu — budeš míti peněz, až čert umře a 

 peklo shoří — starého čerta ti dám — libuje si v tom „jak diabel 

 v niemieckiem ubioře" — (Polák v skutku jmenuje Čerta Nemč- 

 ažkem t. j. Němečkem) — „běd a péčí čerti napekli" — „co je 

 šeptem, to je čertem" — „ue tak čort strašen, jak go maljujuc" — 

 „nech těch žertňv u všech čertův" — „čert neví, kde má ženská 

 brousek" (na břiše, ježto nabrousivše nůž o kamna obyčejně o zá- 

 stěrku na břiše jej otírávají (Čel. 642. 22). 



Je tudíž nutno, přísloví o čertu roztříditi v různé doby po- 

 vstání jich a jich stáří. Leží totiž v takových příslovích a bájích 

 o čertu netoliko hojná zásoba dob báječných (mythických), než 

 i filosofie zla. 



Historische Section ani 30. November 18Ö8. 



Anwesend die Herren Mitglieder: Gindely, Zap, Lepař, 

 Zoubek und Tief trunk; als Gäste die Herren N. Neumann, 

 Mazanec, Drůbek, Crha, Duchek und V. Kry špín. 



Herr Karl Tieftrunk hielt in böhm. Sprache einen Vortrag über 

 die Ursachen der harten Verfolgung der böhm. Brüder im Jahre 

 1547 und 1548. 



Bekanntlich hat Ferdinand I. nach dem Siege bei Mühlberg im 

 Jabié 1547 eine strenge Bestrafung jener Stände des Königreiches 

 Böhmen vorgenommen, welche sich geweigert hatten, mit ihm gegen 

 den Churfürsten Joh. Friedrich in den Krieg zu ziehen. Am härtesten 

 verfuhr der König gegen die Brüder-Unität in Böhmen. 



Der Vortragende setzte nun die eigentlichen Ursachen jener 

 Verfolgung der böhm. Brüder auseinander. Er wies darauf hin, dass 

 es nicht etwa die blosse Theilnahme an dem Widerstände gegen 

 Ferdinand I. war, welche den Brüdern die Feindschaft des Königs 

 zuzog, sondern dass diese aus folgenden vier Gründeu hervorging: 



1. Aus Hen dogmatischen Frincipien der Unität, die der König 

 wegen ihres durchaus protestantischen Charakters grundsätzlich verwarf; 



*« 



