43 



V bájích kryjí se však tací bohové, jak uznáno již novějším báje- 

 slovím pod nejrůznějšími jmény. 



Báje vykládati není tudíž ničím jiným, než jich původní 

 smysl odkrývati t. to, co se v bájích před námi jeví v podobě lid- 

 ského neb lidem podobného živobytí, převáděti a převésti na bohy, 

 t. j. na úkony přírodně, budiž již skutečné nebo domnělé. 



Nejhlavnější a první osoba v dotčené báji litevské je Címer- 

 nink, pokažené to německé slovo Zimmerer, Zimmermann. V nepo- 

 kažené, dobré litevštině sluje však tesař Daily dá, co znamená 

 i stavitele i umělce, jelikož daile znamená i umění i dílo 

 umělecké. Akmenn dailydá je tolik co kamenní umělec t. kamenník. 

 Tak -vykládá se i řecké jméno Hermes jménem íp/*ta, uros, pod- 

 pora spojovací, složeDÍ, soustava. Hermes v původní své bájeslovné 

 ceně je však roven, jak shledáme, našemu tesaři v báji litevské. 



Tesař je v bájích vždy znamenitá osoba, jelikož již hlavní 

 nástroj jeho t. sekera, teslice, po litevsku tašličija neb 

 teši i čije zvána (tašan, tesám), co znamení kříže činného či 

 působícího u všech národů téhože báječného významu bývala, 

 jako u Indů blesková zbraň Vajra v rukou boha Indry a u Skan- 

 dinávců kladivo Mjölnir v rukou Thunara (Donara). Nepochybíme 

 tudíž zajisté, vyložíme-li báji litevskou co cestování či dějiny litev- 

 ských bohů Potrimpa (tesaře), Perku na (hroma, Hromníka), 

 a Pakolla (čerta, vichra, hromobití); neboť cestování je v bájích 

 vždy obraz ruchu v přírodě, proměny a to hlavně jarní. 



Významy etymologické jmen těch tří bohů nejsou bohužel jasné- 

 Co do Perku na v báji zpomenutého zachovaly se u Litvínů, národa 

 tak pozdě na víru Kristovu obráceného, až podnes následující výrazy : 

 Perkúnas je jim podnes co hrom: Perkúnas grauja, nebo grumena, 

 nebo muša je tolik co Perun hřmí, Perkuno-akmů je tolik co 

 kámen hromový, polsky piorun, slovensky Parom; Perkunija 

 tolik co bouřka, povětří, hromobití; Perkunije intrenke, tolik co 

 udeřilo. 



Slyšmež tudíž již báji samu, jak vypravuje: 



„Mladý člověk, výborně co tesař vyučený, dal se s chutí na 

 cesty. Cestovav již několik dní přišel k muži, stejnou cestou cestu- 

 jícímu. Aby neměli dlouhé chvíle šli pospolu. Na ce stě vyznal se muž 

 tesaři, zeje Perkúnas. Jdouce takto pospolu, přišli druhý den 

 k třetímu muži, jenž jim se svěřil, že je čert. Pospolu takto cestu- 

 jíce všickní tři dorazili k velikému lesu, v němž mnoho zvěři 

 bylo. Cestovatelé tito byli však velmi hladoví. Tu prohodil čert: 



