46 



uežli vzduchem pohnutým (duše, původně duehja, duch, vzduch, 

 spiritus, spirare, auima, ř. dvsfiog = vítr). Lid náš domnívá se tak- 

 též, že dětí pocházejí ze studní, t. j. původně ze studní nebe- 

 ských, z oblaků zúrodněných, když je pohybuje bouřka či povětří. 

 Jelikož však zralé povětří nebylo dle domnění pohanů bez hromobití 

 a čert právě bouřky a vichry míval v ochraně své, musil předně on 

 v báji zaopatřovati semena, t. j. právě duše živočišstva. Tyto 

 duše padávaly pak, jak řečeno již, při jarním povětří neb bouřce, 

 jak se domnívalo, k zemi, zúrodňujíce teprva vše pozemské. Pově- 

 rečnou úctou přivítává tudíž až podnes lid první jarní povětří, 

 a staví jarnímu ptáku, čápovi či bohdalovi hnízda, poněvadž 

 i on dle domnění pohanského, přinášel děti s nebes. Toto je vy- 

 obrazeno v báji oráním a setím nebeským, čím povstává pole orné, 

 pole zeleniny a hlavně mrkev červenou nesoucí, symbol to ohni- 

 vých koulí, piorunů, jimiž právě při hromobití duše s nebe se 

 metaly. Na místě tohoto litvínského pole chudobného, znají jiní ná- 

 rodové zahradu naplněnou nejrozmanitějším kvítím, nebo strom 

 zlatá jablka nesoucí, co hlavní příznak nastávajícího jara, nastávající 

 úrodnosti. Viz ku př. českou báji: Pták ohnivák (Máj, 1858. 

 str. 205), jak ji sdělil Miletínský a dříve již r. 1845 J. Malý 

 pod jménem: o zlatém ptáku. Též Grimmové vydali ji pod 

 titulem: der goldene Vogel, a pod jiným jménem i jiní více. Neboť 

 báječný obraz ovoce ohnivého je indoevropský, jak vidíme pří- 

 kladně i na zlatých jablkách Hesperid. I Eva sahá v rajské zahradě na 

 radu čerta po takovém jablku. Výklad takového stromu neb ovoce, 

 takové zahrady, takového pole bývá u bájeslovců dvojaký. Jedni 

 mají za to, že pole takové není ničím jiným, než obraz nebeské 

 tvrdosti blesky a hromy již, ba hlavně koulemi ohnivými k úrod- 

 nosti jarní připravené, kdežto druzí v plodech polních, v květech 

 nebo v jablkách zlatých vidí hvězdičky jarní, ježto se v zimě 

 málo kdy ukazovaly. Na každý způsob jsou to obrazy bájeslovné 

 úkazů nějakých jarních, světlosti na úrodnost (duše) ukazujících, 

 jež nějaká mocnost zlá, zimní zadržeti usiluje, začež v bájích tre- 

 stána bývá. 



Navraťmež se však k báji zpět. 



„Zeleniny a hlavně mrkve podařily se jak náleží: ale co den 

 pozorovalo se, že v noci kdosi hojnou jich zásobu byl ukradl, aniž 

 se mohl vypátrati, kdo asi jim takto byl uškodil. Smluvili se tudíž, 

 že budou v noci hlídati. 



První noc hlídal čert: avšak zloděj přijel ve voze, počal mrkve 



