39 



Sezení třídy pro mudrosloví, dějepis a slovozpyt dne 12. dubna 1869. 



Přítomní pánové: Palacký, Tomek, Wo cel, Erben, 

 ßieger, Zap, Tieftrunk, Lepař, Emler, Zelený; co hosté 

 pp. Dvorský, Toman, Sobotka, Pažout, Kolář, Schulz, 

 Javůrek, Baum. 



Pan Dr. Fr. Palacký přednášel o PHUkowi Pulkatvoivi z Ra- 

 denína a jeho kronice České. 



Mezi starými kronikami země České obrací k sobě práwem 

 přední pozor kronika Pulkawowa, wydaná již w minulém století 

 ze starých rukopisůw jak w latinském tak i w českém jazyku. Známo 

 jest, že ona sepsána bywši pod císařem Karlem IV, powažowána 

 byla po celá století, až téměř do wěku Dobnerowa, jak doma tak i 

 w cizině wšude za přední swod a sklad, a tak i za hlawní zdroj a 

 studnici starých dějin českých, a že nejznamenitější pozdější kroni- 

 káři, Aeneas Sylvius, Hájek i Dubravius, čerpali píedewším z něho 

 swé známosti o dáwnowěkosti české. Z toho následuje, že welice na 

 tom záleží, abychom zwěděli, kdo spisowatelem jejím byl, kdy a z ja- 

 kých pramenůw dílo swé zhotowil, jaké měl k tomu schopnosti, po- 

 můcky a překážky, a kterak počínal sobě we zpytowání, sestawení a 

 líčení historických podawkůw svých. 



Když já nyní před 40 léty (1829) spisowal sem swau „Würdi- 

 gung der alten böhmischen Geschichtschreiber", byla známost naše 

 o Pulkawowi co spisowateli a o díle jeho ještě welmi nedostatečná i 

 nespolehliwa ; samo jméno jeho podléhalo pochybnosti, o žiwotu jeho 

 newědělo se téměř nic ; proto mluwil sem byl o něm ještě pod ná- 

 pisem „der sogenannte Pulkawa". Od té doby přibylo nám sice, při- 

 činěním pp. Tomka, Dudíka i jiných našich dějezpytcůw, něco zná- 

 mostí o něm a dílu jeho: a wšak i ty, i ony, kterých také já časem 

 dobral sem se, jsau wždy ještě jen kusé a nedostatečné. Nicméně 

 pokrok stal se předce, jako jinde, tak i w této wěci nenepatrný, 

 kterýž tuto krátce wyložiti chci. 



O spůsobu, kterak powstalo dílo Pulkawowo , jsau staré po- 

 dawky již sice od dáwna před rukama: patrné wšak w nich nalezené 

 odpory a chyby nedaly dopíditi se w nich prawdy s jistotou. Po- 

 patřme na nejstarší a nejdůležitější mezi nimi, a sice na slowa, jež 

 podáwá rkp. university Pražské (I. D. 10.) asi z polowice XV. století : 



„Explicit chronica Boemorum, quam de anno domini 1374 ad 

 mandátům ser mi ac invict mi principis et domini D. Karoli IV divina 

 favente dementia Rom. imp. ac Boem. regis Przibico de Tradenina, 



