20 



do žaláře a vazby, podléhajíc tu všem útrapám, všemu strachu, všem 

 vášním a pohybům z této příčinosti hmotné i myšlenkové povstalým.*) 



6. Kdo Brámu, měnícího se Oum, nepoznal, toho vůle neví 

 ani, že otročí a osudu že podléhá ukrutnému. A kdo přemýšlením 

 svým („mašghouli") Brám poznal, toho vůle zasteskne si po svém 

 dřívějším původním stavu a po něm se roztouží a stanouc se opět 

 volnou, do těla více nejde. 



7. Proto jest jediné vykoupení z tohoto nevolnictví světového 

 smrť, totiž přechod do onoho stavu, z něhož vůle vyšla a kdežto 

 opět, zbavivši se poměro světských, docela volnou se stane, mohouc 

 voliti bez návalu pohnutek, důvodů a příčin, jsouc Brám, Oum svo- 

 bodně volící čili měnící se. 



8. A proto, kdo Brám poznal, toho vůle vzdoruje půvabům a 

 vnadám tohoto světa, ta se kaje, zapírá a svléká svět, aby stanouc 

 se někdy volnou, nesouvisela se smyslovým světem tímto nikterak, 

 by nevolila nový intellekt ve zvířeti aneb člověku, nýbrž aby ustála 

 konečně v Oum neměnícím se, v útěše, beze strachu a v pravdě. **) 



9. Kdo však nicot světa smyslného nepoznal aneb kdo Brám 

 jen poněkud poznal a nikoliv úplně, ten sám sebou, totiž vůlí svou 

 volí po smrti znova nevolnický stav útrap světských — podlé zásluh, 

 totiž podlé stupňů vyvinutí svého bývalého intellektu a svých skutkův 

 zlých aneb dobrých — ve člověku aneb zvířeti, až konečně po prů- 

 běhu kratším neb delším přece zmoudří, Brám t. j. sama sebe pozná 

 a ve věčném Oum ustane.*"*) 



III. 



Kosmologie (svetovčda) staroindická. 



1. Oum se mění t. j. jeví svou vůlí. Vůle chtěla se státi předmětem 

 svého poznání. Tímto předmětováním povstala základní látka (ha- 



*) Proinde relationem dare actionis cor dis et in teile et us et egoitatis 

 sibi ipsi, ligatio ta djiw a tma est: et relationem non dare harum actio- 

 num cum seipso, liberatio et evasio (salus) est. Quisquis harum trium rerum 

 relationem cum se non facit, is semper liberatus (beatus) est. Oup. I., p. 352. 



**) Quisquis hoc hast ut cognovit, ex hoc mundo abit, is doctus et prineipium 

 et liberatus et forma veri fit. Quicunque hoc hast ut non cognovit, ex hoc 

 mundo abit, semper in vineulo existentiae appareutis est. Oup. I. 205. 



***) Illud, quod in hoc loco cum opere adducit, mercedem UliuB, in mundum 

 alium progressus, obtinet: et volitio ejus, in figura nati, rursus in hunc 

 mundum, cum causa ad perficienda opera pura, venit. Et causa hujus re- 

 vertitur. Oup. I., p. 254. In tempore th mori plures in ligamine et vineulo 

 hujus mundi manent. Oup. IT., p. .'320. 



