23 



vůle své. Člověk omámen smysly svými a intellektem svým, jenž 

 spočívá v příčinosti, neví, že celý obklopující ho svět jest on sám, a 

 on sám že jest ten celý svět, že jest Bráni, měnící se Oum. *) A 

 ten zmatek způsobila ovšem Maja , dle náhledů braminův nikoliv 

 zlé, nýbrž hravé bůže, nastrojivši před smysly lidské a zvířecí kou- 

 zelnou záclonu, totiž čas a prostoru a přičinivši do intellektu jeho 

 příčino sť a do spoutané vůle jeho, jednictví (individualitu) a 

 sobectví (egoismus). Intellekt se všemi záclonami svými zajde, 

 pouhá vůle jenom zůstane, ana jest vůle jediného Brám. 



10. Když člověk tento mam a přelud Maji překoná bud bystrostí 

 intellektu svého (— mašghouli — čehož dosahují bramínové) buď 

 samostatným výkonem vůle (odumíráním a zapíráním světa, askesí, 

 již vykonávají zvlášť fakyrové) buď i spůsobem jiným : tu hravě smekne 

 se nastrojené kouzlo to se smyslů jeho, a on pozná, že byl omámen, 

 omámen co Brám, a nezazlí proto Maje, nebo chtěl původně poznati 

 sebe sama, a Maja mu v tom jen hravě překážela. On však ustane 

 blažený beze strachu a vší touhy, co Oum neměnící se. Ten jest 

 pocit člověka umírajícího , jenž už za svého žití poznal Brám a 

 svaté knihy Beid.**) 



11. Až překonán bude tento smyslný klam a přelud skrz na 

 skrz, až pozbudou čas a prostora svého kouzla marnivého, až 

 přestane intellekt lidský sháněti se po příčinách, zakládajících se 

 v onom klamu smyslovém : potom nastoupí ona látka původní, ježto 

 byla pouhou formou původní vůle měnícího se Oum — jeho jako 



*) Et ille qui propensionem ad ró haranguerbehah fieri habet, oportet, 

 quod in hujus modi maschghouli perseverantiam ostendat, quod hae 

 omnes creaturae in totum ego sum, et, praeter a nie, aliud non est, et 

 omnia ego creata feci. Oup. L, p. 122. 



Cum homo se ab Ente universali vel parum diversum censet, illi Enti 

 ubique praesenti, cultum demisse et tremiscens offert, suae parvitatis con- 

 scius: quando autem djiw átma cum ätma se unum opprime seit, omnia 

 in se intuens, se in omnibus considerans, nihil in se, nihil extra se esistere 

 optime gnarus, mente secura, animo tranquillo, supremi et unici Entis me- 

 ditationi vacat, ejus universitate demersus. Adn. Oup. II., p. 334. 



**) Proto jest tvoření a ničení, živení a umírání ve smyslu náboženství staro- 

 indického jedna a táž věc, a proto jest Brám ve třech osobách, co Brám, 

 Vešň a Roudr neb Maha diw (velký div), co tvůrce, zachovatel a ni- 

 čitel jedna jediná bytost. Tato božská Trojice přešla i do jiných novějších 

 náboženství, ale v indickém má svůj pravý, poněvadž filosofický a genetický 

 význam. In illa gutta originali, quod třes qualitates fuit, Brahm forma 

 qualitatis ts creare, et Vešň forma qualitatis rs conservare, et Maha diw, 

 Roudr (afna) forma qualitatis rš annihilare. Oup. I., p. 317. 



