24 



prvaím hnutím — svou zpáteční cestu, z organismů v hmoty, a hmoty 

 se opět srazí, tělesa všehomíru padnou na svá slunce, a ta na své 

 slunce střední, a bude po tomto velikém vzkříšení opět jediné Ouin, 

 však už nevolící totiž neměnící se více, ve své poznáním svým roz- 

 množené blaženosti spočívající. *) 



12. A když člověk tak daleko vnitřním bádáním svým (mašghouli) 

 dospěje, že pouhou nastrojenosť mysli své a naproti tomu pravou 

 jsoucnost a podstatu vůle své pozná, když světu a jeho vnadám 

 úplně výhost dá: tu se mu jeho pravá bytost započae objevovati, tu 

 pozná sama sebe co Brám (měnící se Oum), jemuž nesvědčí ani čas, 

 ani pro s tóra, ani přič in o si, ani jed ni ct ví a sobectví, ani 

 nutnost, ježto jest všude a vždy, a všudfí a vždy jedno a celé. — 

 V takovémto nadsmyslném chápání počíná se pravým braminům nová 

 posud netušená zákonnost jejich vyššího bytí jeviti, zákonnost jsouc- 

 nosti Brámovy, Tu počínají váti na ně vánkové s nadsmyslných 

 výší a rozléhati se zvukové v srdcích jejich, zvukové to lásky, věr- 

 nosti, obětavosti, krásy, pravdy a dobra, ježto neznají ani 

 času, ani prostory, ani pří činos ti, ani jednictví, ani so b čet ví, 

 ani nutnosti, poměrů to, ježto nepodléhají zákonům positivně lidským, 

 ani zákonům přírodním, anobrž výhradně zákonům Brámovým, a 

 jeho jsoucnosti pravé, smysly nepokalené, a jichžto pouhý pablesk 

 známe sice a nebo spíše tušíme ve smyslovém světě tomto, jejichž 

 pravý blesk však v Brámě teprv poznáváme. A tak souvisí kosmo- 

 logie, aneb metafysika starých Hindův s jejich etikou. 



IV. 



EtiJca (mravověda) staroindicM. 



1. Základní myšlénka etiky staroindické jest metafysický náhled, 

 že jest Brám (Prabrám, Parabrám, t. j. velké Brám, pranou) 

 v pouhosti své všude a vždy a všude a vždy jedno a celé bez 

 času, bez prostory a bez příčinosti smyslné. V každém jednotlivém 

 tvoru (člověku aneb zvířeti), v každém jednotlivém tvaru přírody, 

 v každém jednotlivém tělese všehomíra, ano v celém veškerenstvu 

 jest jedno jediné a celé Brám vždy a všude najednou ; nebo vše, 

 co smyslům našim se objevuje, všeliká rozmanitost přír,dy a všeliká 



'') Et is ákasch oomprehendens omne est. Post a resurreotione, quo tempore 

 tructum omne iiat, ulla diilVrentia et mutatio in eo viam non inveniet, 

 et molestatus non fit. Oup. I., p. 337. 



