28 



sejdou s tohoto klamného jeviště. V tomto stavu nepoznání aneb 

 jenom polovičuého poznání páchají nejvíce zla, cizí zlo aneb dobro 

 za vlastní zlo a dobro úplně nepokládajíce. 



11. Ti a takoví neočistili a nevybavili posud dokonale v životě 

 vůli svou z osidel Maji, ti, když smrtí sejdou, nemají ještě vůle svo- 

 bodné, těch osidel sproštěné, ti opět si volí toto peklo bídného ži- 

 vota lidského aneb zvířecího a otročí znova, snad v lepších poměrech 

 (v behešť, v očistci, v ráji) snad ale i v horších poměrech než dříve 

 (v djehenně, v pekle) a musejí otročiti tak dlouho, pokud nezmoudří 

 a Brámu (totiž samých sebe) nepoznají. Proto jest budoucnost zlých 

 a nemoudrých lidí smutná, a proto zasluhuje také každý tvor tím 

 větší útrpnosti, poněvadž se za to míti může, že v tom kterém tvoru 

 nalézá se zabloudilé „atma" (totiž duše), jížto nelze jest posud od- 

 počinouti v neproměnné rozkoši, poněvadž sebe — Brámu posud ne- 

 poznala a podle poznání toho se nechovala. 



12. Až všichni tvorové Brám poznají, potom se teprv úplně 

 vyplní ona touha prvního hnutí měnícího se Oum, jeho touha po 

 svém poznání : potom přestane všeliká nutnost naší vůle, potom pře- 

 stane nastrojené jednictví a sobectví, potom poznenáhla přestanou 

 i čas prostora a příčinosť, hmoty se shluknou do svých středů a bude 

 opět jenom jedno jediné Oum neměnící se více, ve své věčné blaže- 

 nosti tímto poznáním svým rozmnožené spočívající. 



Ze stanoviště těchto zásad etických jest účastenství a 

 útrpnost s každým tvorem první cnosť, s ní souvisí účinná Sym- 

 pathie se vší zmravnělostí, s osudem všeho lidstva i všehomíra. Ze 

 stanoviště toho jest odumírání světu, odmítání jeho vnad a půvabů 

 jediná pravá nábožnosí, obětování se za jiné největší zásluha, a z po- 

 znání zásad těch povstalá samovražda zcela důsledně nejdůstoj- 

 nější a největší čin člověka, jehož následuje i největší odplata ne- 

 výslovná totiž rozkoš prýštící z poznání sebe sama, co Brám. Ze 

 stanoviště toho jest konečně „náhlá a nenadálá" smrť veliké neštěstí, 

 poněvadž člověk takto obyčejně bez poznání pravého a bez přípravy 

 umírá a proto ihned do svazků smyslných se opět zaplétá. 



Sanctuarii In dici clavcm prac manibus habes, lector erudite, at ferru- 

 gine paululum asperam. Ingredere, si audes, si potes, corde puro et simplici, mentě 

 Enti supremo agglutinata, in illud quasi transfusa; sensibus externis sopitis, internis 

 vigilantibus ; ct profundo sicntiae simul et inscitiac mari iminersus, extra Deura 

 nibil te videre, nihil esse, prisco Iudorum more, si fas est, venerabundus 

 agnosce. A nq uetil Duperron. 



