217 



vaklende, navnlig er Adskillelsen fra Cheilanthes aabenbart mere afhængigt af et subjectivt 

 Skjon end af faststaaende Charakterer. Man sammenligne Slæglscbaraktererne hos de bedste 

 ForfT. , og man vil overbevise sig om , at der ikke bliver et eneste sikkert Mærke tilbage, 

 hvortil man kan holde sig; og undersoge vi Rækken af Arter, da ville vi ofte finde os i 

 den storste Forlegenhed, hvis vi skulde an fore Grunden for disses Opstilling i den ene 

 eller anden af disse to Slægter. I et specielt Arbeide som nærværende er det ikke Stedet 

 at oplyse dette vidtloftigere. Del være nok her at paapege den systematiske Brostfældighed, 

 som aabenbart findes paa dette Sted, og som det maa være Fremtiden forbeholdt at raade 

 Bod paa. End flere Vanskeligheder frembyder Arternes Bestemmelse, idet de allerfleste erc 

 saa mangelfuldt beskrevne, at det uden Adgang til Sammenligning af Original-Exemplarer 

 grændser til Umulighed at gjenkjende Arten. De af Kunze, Hooker og nogle ganske faae 

 Andre beskrevne Arter gjore naturligviis herfra den hæderligste Undtagelse. Man kan ved 

 denne Leilighed vel opkaste det Sporgsmaal, bor der tages Hensyn til disse slet beskrevne 

 Arter, som snarere hemme end fremme Videnskaben, idet de let foranledige, at virkelig 

 forskjellige Planler forenes paa Grund af Artsbeskrivelsens Ufuldstændigbed? Er ikke Be- 

 skrivelsen det Vigtigere, det i Videnskaben Blivende, af en langt hoiere Betydning end 

 Original-Exemplaret, hvis Bevarelse i den enkelte Samling er saa mange Eventualiteter 

 underkastet, og fra hvis Afbenyttelse det store Fleertal af Videnskabsmænd er udelukket. 

 Hvis Naturforskerne bleve enige om ikke at tage Hensyn til aabenbar slette Artsbeskrivelser, 

 (Overfladiskhedens og Uvidenskabelighedens leterhvervede Adkomstbrevc til formentlig 

 Berommelse) saadanne, hvorefter Ingen med Sikkerhed kan gjenkjende Arten, da vilde 

 Forfængeligheden, denne Hovedkilde til megen slet anvendt Virksomhed i Videnskabens 

 Tjeneste, let opgive sin upaaagtede Færd, idet det vilde blive mere og mere erkjendt, at 

 den eneste virkelige Adkomst til litterær Ære kun vindes ved dygtige, Videnskaben i 

 Sandhed fremmende, Arbeider. 



I denne Fremstilling af Mexicos Bregner begrændser jeg Slægterne Pteris, Allo- 

 sorus og Cheilanlbes saaledes: 



Pteris: soris marginalibus Iinearibns continuis, indusio marginali angusto integro. 



Allosorus: soris marginalibus submarginalibusvc conlluentibus, indusio aut obsoleto 

 aut completo angusto continuo eiliato crenulatove. 



Cheilanthes: soris marginalibus subrotundis vix confluenlibus, indusio ex apicibus- 

 laciniarum reflexis orto scarioso interrupto aut continuo laciniato. 



Vidensk. Sclsk. Ski., 5 Række, naturv. og math. Afd. 1 Bind. 28 



