58 



rerum perditioiiera, rata servabantur, quorl illa nemo poterat reuocare, sed 

 jure persequebantur. 



Et quicquid ad registrum intitulatnr omni jure in 

 perpetuum est dur a tu rum. 



Ista omnia ordinata sunt et confirmata propter rebelles et malefacto- 

 res, quod mala et minus apta delerentur et bona et comoda civitatis augerentur. 



Circa talem ordinationem et confirraationem presentis registri et iu- 

 scriptionis accusati sunt viri infrascripti omni jure nostre ciuitatis, ut in 

 registro continetur, filii Wenceslai pellificis, Radrairus cum fratre suo pro 

 furtu et pro excussionibus nocturnalibus. — Item Bohuslaus Scolaris accu- 

 satus pro furtu et ciuitatis nocumenta. 



Zprávy tuto položené, jakož i nřkteří nížepsaDÍ jiní kusové jsou 

 nejstarší zápisy knihy bydžovské. Z těchto zpráv a dalšího obsahu 

 nejstarší knihy bydžovské dá se závěrek učiniti o následujících věcech : 



1. Že Bydžov nový byl založen asi za času krále Václava IL, 

 aneb aspoň za panování krále tohoto že začalo se s opevňováním 

 města, které snad r, 1311 mělo býti zdí obleháno aneb tohoto léta 

 asi neb následujícího mělo se to dokonati. 



2. Když poměry nově založeného města začaly se ustálovati, 

 pomýšleno ihned na řádné zařízení a upevnění záležitostí právních. 

 Tu bylo arciť v první řadě pojistiti si vlastnictví zboží a zabezpečiti 

 si pokoj v městě. K tomu konci založena byla zvláštní kniha, 

 snad dle příkladu jiných měst , anebo dle příkladu desk zemských, 

 které v tehdejší době co do účelu byly dvoje: pnlionné k za- 

 znamenávání průběhův pře a trhové k zaznamenávání nabytých práv 

 k zboží nemovitému. Velezajímavo jest, jak zřizování to se dalo, jakým 

 spůsobem se to stalo, že knihy takové požívaly tak velké vážnosti 

 potom a tak zvláštní víry. Kniha bydžovská byla kniha královského 

 města. K zařízení jí dali svolení král jakožto vrchní pán města, jeho 

 správce příjmů v okresu, kde Bydžov ležel — vladař hradecký, 

 dále rychtář čili hlava soudu bydžovského, konšelé přísedící soudu a ko- 

 nečně celá obec. Král schvaloval a upevňoval věrohodnost toho, co 

 se do knihy psáti mělo, konšelé a obec slibovali, že všeho budou 

 šetřiti, co do knihy této se zaznamená, a co tam zapsáno bude, že 

 nikdo toho nemaže odvolati, ať to šlo k hrdlu lidí anebo k ztrátě 

 statkft jejich a že každý zápis má na věčné časy trvati, t. j. na tak dlouho, 

 dokavad ten, jemuž zápisem dáno jakés právo, práva toho se nezřekl. 



3. Co se zapisování do knihy týče, to dalo se při zahájeném 

 soudě, před rychtářem, konšely — tedy veřejně. Do knihy kladeny 

 skuttčně jen proměny majetnictví, nebo narovnání v příčino té se 



