Avšak přes to prese všechno zůstali židé i napotom v bývalých 

 sídlech svých, a jakmile se pobouřené mysli křesťanů poněkud utišily, 

 provozovali jako před tím své živnosti, anobrž věděli k své ochraně 

 na budoucnost vymoci od králů českých a císařů římských rozličných 

 svobod a privilegií, ježto pak od jich nástupcův Čas od času dávali 

 sobě potvrzovati a novými milostmi rozhojňovati. 



Že králové čeští a císařové římští takto židů nemálo se ujímali 

 a nad nimi ochranou ruku drželi, vycházelo odtud, že židé a jmění 

 jejich času toho, jako jinde, tak i v Čechách, pokládáni byli za 

 „komoru královskou" (camerae servi, k. Kammerknechte); pročež 

 kdykoli pokladnice královská potřebovala peněz na zapravení nákladů 

 veřejných a jiných potřeb nuzných a neměla jich právě odkud vzíti, 

 obracela se na židy pražské a venkovské, kteří hotově a povolně 

 u věci té potřebovati se dávali, zakládajíce komoru královskou bud!to 

 penězi hotovými, aneb alespoň klenoty a věcmi od zlata a stříbra, 

 z nichž pak mince král. peníze raziti dávala. Takováto ochotnost se 

 strany židů nevycházela ovšem ani z lásky vlastenecké, ani z pří- 

 chylnosti k domu panujícímu, alebrž zakládala se na nevyhnutelné 

 potřebě a na tom vědomí, že se jim bohdá brzo dostane větší 

 náhrady a výhody, nežli byly oběti, do pokladny královské právě 

 přinesené. 



Touž měrou zachovali se také židé čeští ihned po strašlivé 

 katastrofě, která po osudné bitvě bělohorské (dne 8. listopadu 1620) 

 na zemi českou přišla a samostatnost, moc a platnost národu českého 

 na budoucno zlomila a zničila. — Sotva byla totiž vítězná vojska 

 císařská měst pražských se zmocnila a svou hrůzovládu v nich za- 

 razila, byli starší židé pražští ihned při ruce a podávali pro- 

 středkem známého Jakuba Bassewiho, výsadního žida dvorského 

 (hof befreiten Juden), volně a ochotně vůdcům vítězné strany kato- 

 lické, aby získali sobě přízeň jich, vzácné dary od zlata a stříbra, 

 jakož i založili velikými sumami pražnou tehdáž pokladnici císařskou, 

 aby jimi výlohy válečné a jiné potřeby nuzné mohla spokojiti a za- 

 praviti. 



Váe to dalo se s strany židů k tomu konci, aby se jednak za- 

 chovali a osvobodili od všelikých strastí, nehod, těžkostí a soužení, 

 které tehdáž v míře neobyčejné přišly na odpořilou stranu evange- 

 lickou, městskou i stavovskou; jednak aby tím dosáhli nejen brzkého 

 schválení a potvrzení všech majestátů a privilegií, ježto byli až do- 

 savade obdrželi, anobrž aby sobě vyžádali a obdrželi nových ještě 

 výsad, svobod a milostí. 



