6 



v koruně české platného a — byv později také od následujících císařů 

 a králů českých schválen, — zůstával co obchodu s věcmi některými 

 (šmejdu) a provozování jistých řemesel, jakož i půjčování peněz na 

 základ (lichvy) se týče, v plné míře až do konce minulého století. 

 Již z této příčiny a nad to, že nařízení a opatření v majestátu 

 tom obsažená, — buďto potvrzená nebo znovu vysvětlená, — jsou 

 platnou pomůckou k poznání tehdejšího zřízení soudního a jmenovitě 

 bývalého práva židovského, jakož i panujících tehdáž spůsobů 

 společenských a okolností živnostních; nebude nám to snad na zlou 

 stranu vykládáno, když tuto siřeji o tom promluvíme, co majestát 

 ten v sobě obsahuje a zavírá a tu, kde by potřebí bylo, přičiníme 

 náležitých k tomu připomenutí a vysvětlení. 



Privilegie, milosti, výsady a resoluce, kteréž výše připomenutým 

 majestátem císaře Ferdinanda II. české obci židovské byly schváleny, 

 potvrzeny a obnoveny, jsou tyto: 1. Privilegium krále Vladislava II. 

 strany půjčování peněz křesťanům a lichvy (úroků) 

 z n i ch braní; jehož datum na bradě pražském v pátek před 

 sv. Trojicí 1. 1497. — Majestát tento obsažen jest dle celého znění 

 v p. Palackého A r ch i v u Č. V. str. 478—480, k čemuž tuto ukazu- 

 jeme, připomínajíce, že vytištěn tam toliko dle Pernsteinského kopiáře, 

 tak že se podobá, že p. P. původního jeho vkladu v registřích zá- 

 pisů židovských u soudu purkrabského chovaných neměl před rukama. 



Příčiny, z kterých majestát ten židům byl vydán, byly asi tyto: 

 Vzcházely tehdáž hojné žaloby na židy pražské a vůbec české, kterak 

 lidi k velikým škodám a záhubám nesnesitelnými lichvami připravují 

 a tudíž za to důtklivě u krále žádáno, aby židé napotom v koruně 

 české mezi křesťany nebyli trpěni , anobrž ven ze země vytištěni. — 

 Král nevyhověl ovšem žádosti té, avšak učinil jistá opatření, jak by 

 se strany půjčování peněz na základy (fanty, Handpfänder) a brání 

 z nich 1 i ch v y čili úroků i celého spůsobu při půjčování a vymá- 

 hání peněz , jakož i strany věcí kradený ch u židů nalezených 

 (o kterých se bylo již také na sněmu r. 1494 d. 14. února stalo sne- 

 sení) a t. p. případností bylo zachovati. — Zajímavé a čtení bodné 

 jest zvláště vyměření v příčině 1 i ch v y čili brání úroků , pročež je 

 tuto dle celého znění přivádíme: 



„Co se pak lichvy dotýče, jakož prvé bylo, že z jedné kopy 

 groš do týhodne brávali a nyní po třech penězích brávali, o to takto 

 usazujem: Kdyby žid půjčil křesťanům sto kop do půl léta aneb 



