9 



10. Majestát císaře a krále Matyáše, kterýmžto všeliké na- 

 depsané majestáty, privilegie, listy, obdarování a re- 

 soluce se potvrzují a obnovují, jehož datum na hradě pražském 

 v pondělí po sv. Vavřinci r. 1611; pak 



11. tři resoluce téhož císaře Matyáše, a to první, v nížto se 

 vyměřuje, aby starší židé pražští, jakožto osoby přísežné a králi 

 českému povinností čili přísahou zavázané k útrpnému vyznání 

 se stavěti povinni nebyli, daná na hradě praž. v pondělí po 

 sv. Dorotě, t. j. 8. dne m. února r, 1G16; druhá týkající se složení 

 důkladních peněz k appellacím, jejíž datum na hradě praž. 

 7. dne m. Decembris r. 1616 a třetí vyšlá v rozepři mezi nimi 

 židy s jedné a kupci, krejčími a kožešníky pražskými 

 strany druhé, jejíž datum dne 3. m. máje r. 1617. 



Císař Ferdinand 11. schváliv a obnoviv všeliké tyto nadepsané 

 majestáty od předešlých králů českých a císařů římských jim židům 

 pražským a vůbec českým nadané, jakož i všeliké resoluce u věci 

 té z kanceláře české vyšlé, vysvětlil, vyjádřil a rozhojnil na žádost 

 jmenovaných starších židův pražských — jakož výše řečeno — všeliké 

 tyto majestáty a resoluce pro uvarování budoucích nesnází a roztrži- 

 tostí mezi nimi židy a křesťany ještě siřeji, jakož se tuto vypisuje: 



„Jedno: Aby starší židé pražští, též rychtář židovský při pře- 

 dešlém jich právu výsadním vždycky zůstaveni byli ; tak kdožby koliv 

 z stavův nebo jiných jakýchkoliv osob bez rozdílu ku kterému z židův 

 bud o dluhy nebo jiné věci hleděti chtěl a skrze to k nim o dopo- 

 možení se dopisoval, aby každý toho žida, ježto by dluhu nebo čemu 

 na odpor byl, podle srocení starších židův při právě jich neb rychtáře 

 židovského pořadně vinil a tu v tom sporu pořadně vyslyšán i výpo- 

 vědí s výhradou vrchního práva vynesenou podělen by). Pak-li by při 

 právě jich starších židův, nebo rychtáře židovského žida viniti nechtěl, 

 tehdy aby jeho při právě Pražan starého města našeho pražského 

 vinil, tu slyšán i tolikéž s výhradou vrchního práva rozeznán byl, 

 mimo to žádného žida v obci jich usedlého nižádnými obstavuňky a 

 vězením proti náležitosti nestěžujíc. Jest-li že by se pak od kohokoliv 

 z křesťanův co jiného bezprávního před se bráti chtělo, což by proti 

 židu usedlému čelilo, aby to při žádném právu žádného průchodu a 

 moci nemělo. Též také aby jak v městech pražských tak i jinde 

 v král. Našem Českém, kdež by židé bydleli, na žádného žida used- 

 lého a své zakoupení majícího od žádného z křesťanův pro dluhy i 

 jiné věci rychtářům městským právo zakládáno a bráno nebylo, nýbrž 

 aby řádně ku právu obsíláni a viněni byli. 



