16 



Otakara, času toho markrabí moravského, vydaná, měla sotva kdy v Čechách 

 plného průchodu, aneb bylo-li tomu tak, záhy ho zase potratila, sice by židé 

 pražští a vůbec čeští později znamenitě a zřejmě svobod tu obsažených byli se 

 dokládali a na ně se potahovali. 



') K porovnání a vyrozumění, kterak se času toho strany lichvy na Moravě 

 zachováváno, klademe tuto kus z uzavření sněmu brněnského o suchých dnech 

 podzimních 1. 1500 učiněného : 



Svolení obecní zemské o židy a jich lichvy z r. 1500. 



„Nejprv aby židé z desíti zlatých jeden zlatý do roka brali a ze sta zla- 

 tých deset zlatých a tak aby se při velikých i malých sumách zachovali z desíti 

 jeden berťice do roka a nic více, a takové lichvy aby židům na každého půl léta 

 zpravovány byly. Pak-li by toho kdo neučinil a uezpravil, tehdy to žid foytovi té 

 dědiny, kdež ten dlužník jest, oznámiti má a foyt jemu spravedlivě učiň a dlužníka 

 k tomu drž, aby židu zaplatil. Pak-li by toho foyt učiniti nechtěl, tehdy žid sta- 

 vovati moci bude každého z té dědiny, dokudž se jemu dosti nestane. 



Item. Pójčil-li by který žid co na základ (Faustpfand), ten také tím spů- 

 sobem lichvu beř jeden z desíti do roka, jakož svrchupsáno jest. Než takový zá- 

 klad nejprv má foytovi a konšelem ukázán býti a oni to v knihy městské zapište. 

 A přišel-li by kdo a svého co u žida našel, jenžto by jemu ukradeno a židu za- 

 staveno bylo a stal se toho slušný průvod, to má beze všeho vyplacování vráceno 

 býti tomu, komuž ukradeno jest. A nechtěl-li by kdo z takových základův lichvy 

 na každého půl léta zpraviti a v tom základ se prostál, žid s tím základem bude 

 učiniti moci podle zdání svého. 



Item. Židé uikdež ve všech bydleti nemají než v městech a městečkách; 

 pakli by kdo proti tomu ustanovení ve vsi židy chovati chtěl, to žádnému trpěno 

 nebud, než každý za to trestán býti má podle zdání panského a rytířstva. 



Item. Jest-li by se kdo z pánův neb rytířstva mezi židy vdlužiti chtěl, ten 

 jim to listem s rukojmémi ujisť, neb lidmi svými dostatečně pod stávkami, bude-li to 

 žid přijíti chtěti; a jest-li by kdo list pod ležením udělal, má se židóm v městech 

 panských i rytířských ležení příti jako jiným se přeje. Stávek také spravedlivých 

 nemá se jim brániti v městech, městečkách i ve vsích, a jest-li by kdo s židy 

 buďto o jistinu nebo lichvu mimo tento spůsob súditi se chtěl aneb k ortelóm do- 

 kládati, to se žádnému dopustiti nemá, aby tudy židé z tohoto zřízení měli býti 

 vyvedeni, než každý jim podle tohoto zřízení od sebe dosti čin v jistinách i 

 v lichvách." 



(Kniha úzká f. 152.) 



Později byla lichva židům moravským vyměřena tak, aby z desíti zlatých 

 mohli bráti dva zlaté a ze sta zlatých dvacet zlatých; avšak nevychází z desk 

 ani jiných pamětí, kdy a za jakou příčinou takovéto zvýšení lichvy židovské bylo 

 povoleno. (Demuth, Geschichte d. mähr. Landtafel, Brunn 1857. Str. 152.) 



*) O tomto k poznání tehdejších spůsobů sněmovních a společenských dů- 

 ležitém snesení nedočetli jsme se až po tu chvíli jinde správ širších, pročež kla- 

 deme je tuto dle celého znění : 



„My Páni a Rytířstvo království českého na obecním sněmu sebraní, kterýž 

 jest byl králem J. M. Pánem naším nejmilostivějším položen na hradě pražském 

 tu středu před svátostí nyní minulou: Známo činíme tímto listem obecně přede- 

 všemi, kdež čten anebo čtouc slyšán bude: 



