Sezení třídy pro filosofli, dějepis a filologii dne 4. července 1870. 



Přítomní členové : Tomek, Čupr, Zoubek; co hosté pánové : 

 Dr. Durdík, Herain a Pažout. 



Pan Dr. Čupr četl následující úvahy o filosofii staro- 

 indické. 



a) Její porovnáni s filosofií novější, svlášt s filosofiii Spinosovou. 



Nejen v politice, nýbrž i ve filosofii možná rozeznávati centra- 

 lismus, dualismus a též federalismus podlé toho, zdali základ té aneb 

 oné soustavy filosofické spočívá v jednotě aneb v dvojit os ti 

 aneb v mnohosti, když se jedná o tom, co pravá bytosť jest. 

 Taktéž možná i pěstovatele této' vědy, totiž filosofy, děliti dle spů- 

 sobu nynějších stran politických v Rakousku: v centralisty, dualisty 

 a federalisty. Znateli naskytují se ihned obdoby značné. Každý 

 pochopí starořecké soustavy: Pythagoras a Heraklit, škola 

 Eleatův, Plato a Aristoteles, škola Stoikův, v novější době 

 zvlášť Spinoza a soustavy, ježto z něho vyrostly, totiž Kant, 

 Fichte, Sehe Hing, Hegel že jsou soustavy veskrz centralistické 

 předpokládajíce jednu jedinou pravou bytosť a kladouce vše, co smysly 

 chápeme, za pouhý relativní zjev její, který ovšem není bytostí pravou, 

 nýbrž pouhým zdáním naším. V náboženském směru jeví se soustavy 

 centrali sticke co pantheismus. Naproti tomu jsou] soustavy : 

 Anaxagoras*), z velké části středověká scholastika (slouživší pod 

 práporem víry), v novější době Des Cartes soustavy dualistické 

 vyznávajíce vedle pravé bytosti boha (u Rekův vedle vovg) ještě 

 jinou pravou bytost, totiž bytosť hmoty, světa, tvrdíce, že tato 

 bytosť závislá jest na oné. V náboženském směru zakládají aneb 



*) Arist. Met. I. 3 a 8. 



1* 



