spíše předpokládají dualisticke soustavy tyto monotheismus, kte- 

 rýžto se jeví v náboženství židovském, mohame dánském a křesťan- 

 ském. Každý znatel tuším dále dosvědčí, že učení atomistův (L e u- 

 kippa a Dem okr i ta, též Epikura a Luk réti a), v novější 

 době Leibnitz a posléze Herbart jsou soustavy jaksi federali- 

 stické, doznávajíce více, ano nesčíslné množství pravých bytostí, kte- 

 réžto ve svém tlaku a vzájemném pronikání se tvoří svét a vše, co 

 smysly chápeme. Federalistické soustavy tyto připouštějí, že jednotlivé 

 takovéto pravé bytosti mají své zvláštní jakosti, že jsou vlastně 

 pouhé jakosti, a že některé z nich mohou býti bytostmi ústředními 

 (centrálními), kolem nichž se jiné pouhé bytosti usazují a v ně co 

 ve střed svůj působí, jsouce samy těmito ústředními bytostmi ří- 

 zeny. Takovéto bytosti centrální jsou na př. duše lidské; ale i každý 

 jiný tvor, každé zemské a nebeské tělo má svou bytosť centrální, 

 svou duši, ovšem dle povahy organismu, v kterém se jeví, více méně 

 vyvinutou. Federalistický systém tento neupírá též možnosti jedné 

 jediné bytosti arcicentrální, kolem níž se všecky ostatní bytoti cen- 

 trální, s ní vzájemně se pronikajíce, pohybovati a jako vznášeti 

 mohou; ano systém ten dotvrzuje, že jakosť této arcicentrální by- 

 tosti může ovšem býti ta nejdokonalejší, nejlepší ; těmito koncesemi 

 však svou zvláštní slabosť na jevo dává, navracujíc se zadními jaksi 

 dvířkami k centralismu absolutnímu, k substanci Spinozově. V ná- 

 boženském směru nezplodila soustava tato doposud žádného vyznání 

 zvláštního, leda že bychom za plod ten uznati chtěli prozatím Poly- 

 theismus starověký. 



Třeba vyznati , že nejpatrnější důslednost logická se nalézá 

 v soustavách centralistických ; a pokud logicky důsledně mysliti jest 

 vůbec filosofovati, může se říci, že soustavy ty jsou vrchem filosofie ; 

 avšak potřebám mysli lidské nečiní proto zadost, že nedovedly po- 

 sud vysvětliti jasně přechod z jedinosti ku mnohosti, přechod 

 z jediné pravé bytosti, přechod z boha k rozmanitosti smyslného světa, 

 a že tudíž buď do náboženského mysticismu na jedné aneb do pře- 

 hnaného idealismu na druhé straně až posud upadaly. Těmto potře- 

 bám mohou vyhověti lépe soustavy atomistické čili monadistické 

 (federalistické). Přijímajíce mnohosť pravých bytostí, jejich vzá- 

 jemnost a rozmanitou jakosť, podávají tím velmi vděčnou látku 

 ke konstrukcím myšlenkovým a blížíce se takto zároveň k methodě 

 věd přírodních mají budoucnost mnohoslibnou; avšak v logickém 

 směru, jak už svrchu podotčeno, pokulhávají. Než filosofický dua- 

 lismus, jenž dvé pravých bytostí přijímá a o nich tvrdí, že jedna 



