DOsti. Tato SDaha jest její skutečná bytosť. Mysl taktéž snaží se vy- 

 trvati ve své jsoucnosti nejen pokud jasné a zřetelné, nýbrž i pokud 

 zmatečné idey má, a jest sobě vědoma této snahy. Tato snaha po- 

 kud se k mysli nese, jmenuje se vůle (a když se k mysli a k tělu 

 zároveň vztahuje ch t í č). Proto to, co člověk jest, jest samá jeho 

 vůle, a celý svět a vše, co jest, jest samá, pouhá vůle, poněvadž 

 vše se snaží vytrvati ve své jsoucnosti. Tato vůle není volná, nýbrž 

 jest člověku (a všemu ostatnímu) dána, jako jest na př. dána tíže 

 kamenu. I bůh jest jen pouhá samá vůle, nebo hledí vytrvati ve své 

 jsoucnosti ; než k němu se, co k mysli povšechné (substanci) vše 

 ostatní nese, u něho jest konečně mysl a vůle jedno a totéž. 



Filosofové francouzští a angličtí (zvláší věku XVIII.) jako Con- 

 dillac, Bonnet, Diderot a t. p. dříve už Locke, Berkeley, v novější 

 době Němci Jakobi a Fries uznávali naproti tomu c i t (common sense), 

 povšechné vnímání smyslné za podstatu člověka a všeho, co jest, za 

 pravou bytosť vůbec, ač ne tak logicky ostrým spůsobem, jako ti, 

 kteří za pravou bytosť mysl aneb vůli pokládali, přece však dosti 

 zřejmě a určitě. 



Ejhle tři opět principy, dle nichžto možná rozděliti veškerou 

 filosofii opět ve tři odbory podlé toho, zdali se pravá bytosť ve své 

 pouhosti (das Ding an sich) považuje bud za mys 1, bud za vůli, 

 bud za cit. Nehodláme se zde pouštěti v podrobné uvažování a po- 

 rovnávání těchto tří základů, hranice, které jsme tomuto písmu na- 

 před vytkli, tomu brání. Nehodláme zde také vlastní náhled svůj, ač 

 krátce jen vykládati, že totiž ze stanoviska pantheistického tyto tři 

 principy za jeden a tentýž princip, za jedinou nerozdílnou 

 trojici možná pokládati, v které svrchovaná bytosť sama sobě se 

 zjevuje. Než o tom jinde snad a jindy více. 



Dle nadeslaného schématu možná tudíž devatero odlik, soustav 

 anebo škol filosofických rozeznávati. Soustavy centralistické (pan- 

 theistické), které pravou bytosť pokládají za mysl, které ji poklá- 

 dají za vůli, za cit. To které rozvržení možná provésti též při sou- 

 stavách dualistických (monotheistických) i při soustavách federalistických 

 (polytheistických). Ovšem že systematické rozvržení toto až posud 

 jenom theoreticky platí a nikoliv prakticky. Nebo až posud jenom 

 některé z těchto odborů byly skutečně vzdělávány a více méně pro- 

 vedeny, některé částečně v praktickém provedení jaksi pomíchány 

 jsou, což však nevylučuje, že by se mohly všecky tyto směry v bu- 

 doucnosti pěstovati a vzdělávati. Až posud byl obzvlášť centralismus 

 filosofický, v němžto se m y s 1, za jedinou pravou bytosť klade, jak 



